Справа № 161/20998/25 
Провадження № 2/161/1278/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області
у складі: головуючої – судді Плахтій І.Б.
з участю секретаря судових засідань – Маєвської Х.Ю.
прокурора – Лєбєдєва В.В.
представника відповідачів, третьої особи – Рогака В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області Мацюка Сергія Ярославовича, поданою в інтересах держави в особі Підгайцівської сільської ради, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів – Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕКТА ДОМУС», про стягнення із замовників будівництва коштів пайової участі до місцевого бюджету, інфляційних витрат та 3% річних внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2025 року заступник керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Підгайцівської сільської ради із вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої, та з врахуванням заяви про уточнення від 11 листопада 2025 року, зазначив, що у період з червня 2019 року по квітень 2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно документу, що дає право на виконання будівельних робіт, зокрема дозволу на виконання будівельних робіт від 25.06.2019 № ІУ 113191760548 було здійснено будівництво об`єкта: «Нове будівництво житлового комплексу з дитячим дошкільним закладом в с. Липини, Луцького району Волинської області (1 пусковий комплекс)». Код даного об`єкта, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000: 1122.1 – «Будинки багатоквартирні масової забудови». У подальшому, Державною інспекцією архітектури та містобудування України (далі ДІАМ) видано Відповідачам сертифікат від 02.07.2021 № ІУ 123210624269, яким засвідчено відповідність вказаного закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації. Як вбачається із п. 12 акта готовності об`єкта до експлуатації (дата створення: 27.12.2024), пайова участь Відповідачем до місцевого бюджету не сплачувалася (підстава для звільнення від сплати пайової участі – пункт 13 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 №132-IX). Будівництво вищевказаного житлового комплексу здійснено на земельній ділянці з кадастровим номером 0722883400:01:001:2776. Відомості з приводу проведеного Відповідачами будівництва наявні також у відкритому доступі в мережі Інтернет – «Портал Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва» (веб-сайт «e-construction.gov.ua»). Пайова участь Відповідачами до місцевого бюджету не сплачувалася (підстава для звільнення від сплати пайової участі – Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 №132-IX). З листів Підгайцівської сільської ради не вбачається, що замовники будівництва передавали у комунальну власність територіальної громади будь-які об`єкти інфраструктури або зверталися до сільської ради із листами про зменшення розміру коштів пайової участі. Крім того, на земельній ділянці з кадастровим номером 0722883400:01:001:2776 відсутні заклади дошкільної освіти. Дошкільний заклад заплановано саме у п`ятому житловому комплексі, водночас вказана позовна заява подана з метою стягнення відповідних коштів пайової участі та штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату – саме за будівництво першого пускового комплексу. На час отримання Відповідачем дозволу на виконання будівельних робіт та початку ним відповідного будівництва діяли положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (далі – Закон №132-ІХ). Указаним вище Законом внесено зміни – виключено статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», частина 2 якої у свою чергу передбачала, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. У даному випадку Відповідачі грошові кошти – пайовий внесок до бюджету, зокрема, на виконання вимог Закону №132-IX не сплачували. Після 01.01.2020 набула чинності норма п. 13 розд І Закону №132-ІХ, якою було скасовано обов`язок забудовників укладати договори пайової участі з органами місцевого самоврядування, закріплений у статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тому, враховуючи, що ще під час дії цієї норми (статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Відповідач до Позивача з питань укладення договору пайової участі не звертався, отже, правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту до її виключення із Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» між сторонами у цій справі не виникли. У розділі ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX передбачено порядок пайової участі замовників будівництва, який впроваджено законодавцем для об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені. Згідно з абз. 1 п. 2 розд. ІІ Закону №132-IX, договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання. Із 01.01.2020 у замовників будь-яких об`єктів будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Однак, в абз. 2 п. 2 розд. ІІ Закону №132-IX законодавець все ж чітко визначив розмір та порядок пайової участі замовників будівництва у разі, якщо будівництво об`єктів було розпочато до внесення законодавчих змін (до 01.01.2020), якщо станом на 01.01.2020 такі об`єкти не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, але обов`язок щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів пайової участі не перестав існувати після 01.01.2020. Норми абз. 1 та абз. 2 п. 2 розд. ІІ Закону №132-IX не перебувають у взаємозв`язку та не є взаємодоповнюючими. Так, в абз. 2 п. 2 розд. ІІ Закону №132-IX встановлено:- розмір пайової участі, який протягом 2020 року замовники будівництва перераховують до відповідного місцевого бюджету для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, – для житлових будинків 2% вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом). Вказує, що відповідачі були зобов`язані у 2020 році звернутися до Позивача із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва протягом 10 робочих днів після 01.01.2020 (згідно дозволу на виконання будівельних робіт від 25.06.2019 № ІУ 113191760548 ) і до введення його в експлуатацію у липні 2021 року (згідно сертифікату від 02.07.2021 № ІУ 123210624269) сплатити пайовий внесок. Відповідачі у добровільному порядку не виконали законодавчо визначеного обов`язку та відповідно самостійно не перерахували кошти пайової участі до дати прийняття об`єкта в експлуатацію, а відтак саме з моменту введення об`єкта будівництва в експлуатацію замовники без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберегли у себе кошти, які мали заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту. Згідно даних сертифікату від 02.07.2021 № ІУ 123210624249 загальна площа однокімнатних квартир об`єкта будівництва становить 7095,8 квадратних метрів. На дату прийняття об`єкта в експлуатацію (згідно із сертифікатом від 02.07.2021 № ІУ 123210624249) діяли показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 20.05.2021 № 119. Зокрема, вартість одного квадратного метра загальної площі квартир будинку (з урахуванням податку на додану вартість) на території Волинської області становила 13495 грн. Відтак, розмір пайової участі, який на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України підлягає стягненню із Відповідачів до бюджету громади на користь Позивача складає 1915156,42 грн (7095,8 квадратних метрів х 13495 грн = 95757821 грн; 95757821грн х 2% = 1915156,42 гривні). Крім того, відповідачі, які безпідставно зберегли у себе кошти пайової участі зобов`язані також сплатити інфляційні втрати та три проценти річних, які за період з 03.07.2021 по 01.10.2025 включно (разом з індексом інфляції за вересень 2025 року) становить 1467973,38 грн з яких: 1 223 830,29 грн інфляційне збільшення та 244 143,09 грн – три проценти річних. На підставі викладеного, з урахуванням поданої 11 листопада 2025 року заяви про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Підгайцівської сільської ради для зарахування в дохід місцевого бюджету грошові кошти в загальному розмірі 3383129, 20 грн, з яких:1915156,42 грн. безпідставно збережені грошові кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту; 1 223 830,29 грн інфляційних втрат; 244 143,09 грн. трьох процентів річних за користування безпідставно збереженими коштами пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, а також покласти на відповідачів судові витрати у справі. 
04 листопада 2025 року представником відповідача Севрук Л.В. було подано до суду відзив на позовну заяву. Вказує, що в ситуації, яка розглядається, договір про пайову участь не міг бути укладений, адже станом на початок будівництва замовник будівництва не залучався до пайової участі в силу положень пункту 2 частини 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а в 2020 році пайова участь не сплачувалась з тих самих підстав, викладених в Розділі ІI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні». Замовники будівництва були звільнені у відповідності до вимог чинного законодавства від сплати пайової участі, відтак не мали правових підстав для укладання договору та, відповідно, сплати коштів пайової участі по об`єкту будівництва, спорудження якого розпочато до скасування зазначеного обов`язку – в червні 2019 року, та який прийнято в експлуатацію після 01.01.2021 року – Сертифікат відповідності датовано 02.07.2021 року, у зв`язку з чим позовні вимоги є безпідставними.
05 листопада 2026 року заступник керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області Мацюк С.Я. подав відповідь на відзив, відповідно до якої просив відхилити заперечення представника відповідача, викладені у відзиві, з підстав їх необгрунтованості.
11 листопада 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 було подано до суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва, зокрема, будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частках 2/3 та 1/3 відповідно є власниками земельної ділянки з кадастровим номером 0722883400:01:001:2776 площею 5,69 га, на якій на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ 113191760548 від 25.06.2019 року, виданого ДАБІ України, у відповідності до вимог чинного законодавства, розпочато будівництво об`єкту «Нове будівництво житлового комплексу з дитячим дошкільним закладом в с. Липини Луцького району Волинської області». Зауважує, що Дозвіл видано на весь об`єкт будівництва, незалежно від наявності та необхідності поділу не пускові комплекси. 02.07.2021 року ДАБІ України Сертифікатом № ІУ 123210624269 засвідчило відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проектній документації та підтвердило його готовність до експлуатації. Об`єкт має назву - Нове будівництво житлового комплексу з дитячим дошкільним закладом в с. Липини Луцького району Волинської області (1 пусковий комплекс). Норма закону не містить диференціації в залежності від того в якій черзі/пусковому комплексі планується будівництво навчального закладу. Те що дитячий дошкільний заклад є закладом освіти є безспірним і інформація з даного приводу міститься у загальному доступі. Замовники будівництва були звільнені у відповідності до вимог чинного законодавства від сплати пайової участі, відтак не мали правових підстав для укладання договору та, відповідно, сплати коштів пайової участі по об`єкту будівництва, спорудження якого розпочато до скасування зазначеного обов`язку – в червні 2019 року, та який прийнято в експлуатацію після 01.01.2021 року Сертифікат відповідності датовано 02.07.2021 року. Крім того, зазначає, що доданий до позовної заяви розрахунок пайової участі незважаючи на його безпідставність, на думку відповідача ОСОБА_2 , виконаний технічно невірно. При розрахунку розміру пайової участі відповідача прокурором було безпідставно застосовано до величини вартості 1 кв.м. квартири на території Волинської області показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, які діяли на дату прийняття об`єкта в експлуатацію, тобто які були затверджені наказом Міністерства розвитку громад на території України від 20.05.2021 року № 119. Розрахунок пайової участі (внеску) мав бути зроблений ще в січні 2020 року. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №286 від 02 грудня 2019 року «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» затверджені показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України станом на 01 жовтня 2019 року. Зокрема, вартість одного квадратного метра загальної площі квартир будинку (з урахуванням податку на додану вартість) на території Волинської області становила 12 085 грн. Базуючись на таких даних розмір пайової участі (внеску) Відповідачів має складати не 1 915 156,42 грн., а 1 715 055,00 грн. (7 095,8 квадратних метрів площі квартир х 12 085 грн = 85 752 743 гривень х 2%). У задоволенні позову просить відмовитию
13 листопада 2025 року заступник керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області Мацюк С.Я. подав відповідь на відзив, відповідно до якої просив відхилити заперечення представника відповідача, викладені у відзиві, з підстав їх необгрунтованості.
08 січня 2026 року представник третьої особи подав письмові пояснення щодо позову. Зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частках 2/3 та 1/3 відповідно є власниками земельної ділянки з кадастровим номером 0722883400:01:001:2776 площею 5,69 га, на якій частково побудовано та наразі будується житловий комплекс з дитячим дошкільним закладом. Власники Земельної ділянки є забудовником в силу свого статусу, проте, через відсутність можливості забудови Земельної ділянки, фактично її забудовником, генеральним підрядником та інвестором будівництва є ТОВ «ТЕКТА ДОМУС» на підставі відповідного Договору про забудову від 12 грудня 2018 року, де СТОРОНА-1: Громадянка України ОСОБА_1 та Громадянка України ОСОБА_2 , як співвласники Земельної ділянки, а СТОРОНА-2: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕКТА ДОМУС». Організаційні та фінансові питання покладались цілком та повністю на ТОВ «ТЕКТА ДОМУС», оскільки ані громадянка ОСОБА_2 , ані громадянка ОСОБА_1 , не мали ані досвіду ані ресурсів, в першу чергу фінансових, для вирішення таких питань. А оскільки громадянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мали фінансових ресурсів для фінансування витрат, пов`язаних з будівництвом Об`єкту, вони не займались питаннями пайової участі, не вкладали в Об`єкт свої гроші, та в першій черзі будівництва/першому пусковому комплексі не отримали жодних корисних площ, які би підлягали можливому продажу за грошові кошти. Розрахунок за надання можливості забудови Земельної ділянки відбувається на розсуд та за згодою Сторін протягом часу її забудови. Також, вказує, що замовники будівництва були звільнені у відповідності до вимог чинного законодавства від сплати пайової участі, відтак не мали правових підстав для укладання договору та, відповідно, сплати коштів пайової участі по об`єкту будівництва, спорудження якого розпочато до скасування зазначеного обов`язку – в червні 2019 року, та який прийнято в експлуатацію після 01.01.2021 року Сертифікат відповідності датовано 02.07.2021 року. Крім того, зазначає, що доданий до позовної заяви розрахунок пайової участі виконаний технічно невірно.
Щодо вимоги солідарного стягнення коштів пайової участі з відповідачів представник позивача в окремій заяві від 07 квітня 2026 року зазначив, що ні Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції на час отримання відповідачами дозволу на виконання будівельних робіт та початку будівництва, ні Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» не встановлено, яку суму повинен сплачувати кожен із замовників будівництва окремо, якщо вони виступають замовниками одного і того ж об?єкту. Вказано лише про обов?язок замовника будівництва сплатити кошти пайової участі та визначено загальний розмір таких коштів в залежності від призначення об?єкта будівництва.
У судовому засіданні прокурор Луцької окружної прокуратури Волинської області Лєбєдєв В.В. заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві та просив задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідачів та третьої особи Рогак В.А. в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у його відзиві на позовну заяву, узадоволенні позову просив відмовити.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У п. п. 79-81 Постанови від 26.05.2020 року по справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на виявлене порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Бездіяльністю компетентного органу щодо захисту прав та інтересів держави чи територіальної громади є невжиття ним заходів для такого захисту протягом розумного строку після того, як йому стало або повинно було стати відомо про можливе порушення зазначених прав або інтересів.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (аналогічні норми містяться у ч. 3 ст. 16 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні). 
Місцеві бюджети є складовою бюджетної системи України (ч. 1 ст. 5 Бюджетного кодексу України).
Крім того, положення законодавства у сфері бюджетних правовідносин (п. 4-1 ч. 1 ст. 71 Бюджетного кодексу України) відносять кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту до джерел формування бюджету розвитку місцевих бюджетів.
Бюджетом розвитку, згідно норм ст. 1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», визнаються доходи і видатки місцевого бюджету, які утворюються і використовуються для реалізації програм соціально-економічного розвитку, зміцнення матеріально-фінансової бази;
Таким чином, оскільки кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту належать до джерел формування бюджету розвитку місцевого бюджету, їх стягнення безумовно становить інтерес територіальної громади та держави, який пов`язаний із накопиченням бюджетних коштів, необхідних для забезпечення належного функціонування інституцій місцевого самоврядування.
Варто зауважити, що прокуратура, відповідно до вимог ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», поінформувала Підгайцівську сільську раду про існування спірних порушень інтересів держави (листи від 27.02.2024, 28.03.2024, 29.04.2024, 17.06.2024, 14.10.2024, 02.12.2024, 15.01.2025, 25.02.2025, 15.04.2025, 09.05.2025, 28.08.2025).
Однак, позивачем не вжито заходів до усунення порушень указаних інтересів держави, зокрема, не пред`явлено до суду позову про стягнення із відповідачів грошових коштів (пайової участі) до місцевого бюджету. 
Внаслідок нездійснення Позивачем належних заходів інтереси держави залишаються незахищеними. У зв`язку із викладеним, у прокурора виникло не тільки право, а й обов`язок відреагувати на їх порушення шляхом пред`явлення до суду цього позову.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками земельної ділянки з кадастровим номером 0722883400:01:001:2776 площею 5,69 га для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, для будівництва житлового кварталу багатоповерхових житлових будинків з об?єктами соціально-побутового призначення в с. Липини Луцького району Волинської області.
12 грудня 2018 року між громадянами України ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «ТЕКТА ДОМУС» було укладено договір про забудову, предметом якого є діяльність сторін на засадах часткової участі щодо будівництва об?єкту – житлового комплексу з дитячим дошкільним закладом по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з подальшим розподілом приміщень об?єкту між сторонами згідно умов договору.
25 червня 2019 року за замовленням відповідачів в ЄДЕССБ під номером ІУ113191760548 було зареєстровано виданий Державною архітектурно-будівельною інспекцією України дозвільний документ на виконання будівельних робіт, назва об?єкта: нове будівництво житлового комплексу з дитячим дошкільним закладом в с. Липини Луцького району Волинської області, спосіб будівництва: з залученням підрядника.
У період з червня 2019 року по квітень 2021 року згідно документу, що дає право на виконання будівельних робіт було здійснено будівництво об`єкта: «Нове будівництво житлового комплексу з дитячим дошкільним закладом в с. Липини, Луцького району Волинської області (1 пусковий комплекс)».
Код даного об`єкта, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000: 1122.1 – «Будинки багатоквартирні масової забудови». 
Згідно п. 1 Акта готовності об?єкта до експлуатації (дата створення 24.06.2021 р.) будівництво здійснено генеральним підрядником ТОВ «ТЕКТА ДОМУС» та субпідрядниками.
У показниках закінченого будівництвом об?єкта зазначено, що він містить 128 квартир загальною площею 7095,8 кв.м.
Як вбачається із п. 12 Акта готовності об`єкта до експлуатації, кошти пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту замовниками не сплачується (підстава для звільнення від сплати пайової участі – пункт 13 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 №132-IX). 
Державною інспекцією архітектури та містобудування України (далі ДІАМ) видано Відповідачам сертифікат від 02.07.2021 № ІУ 123210624269, яким засвідчено відповідність вказаного закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.
Будівництво вищевказаного житлового комплексу здійснено на земельній ділянці з кадастровим номером 0722883400:01:001:2776. 
З листів Підгайцівської сільської ради не вбачається, що замовники будівництва передавали у комунальну власність територіальної громади будь-які об`єкти інфраструктури або зверталися до сільської ради із листами про зменшення розміру коштів пайової участі. Крім того, на земельній ділянці з кадастровим номером 0722883400:01:001:2776 відсутні заклади дошкільної освіти. Дошкільний заклад заплановано у п`ятому житловому комплексі.
Відповідно до листа ДІАМ від 04.07.2025 – відповідно до експертного звіту щодо розгляду проектної документації на будівництво від 26.09.2023 № 19-23-К ТзОВ «Вінстратегія – Будтехекспертиза» за реєстраційним номером: EX01:5513-6465-7947 3032 Редакція № 2 за проектом будівництва «Нове будівництво житлового комплексу з дитячим дошкільним закладом в с. Липини Луцького району Волинської області (коригування» в секції 2.1* планується дитячий дошкільний заклад. В додатку до експертного звіту зазначено: «П`ятий пусковий комплекс: житловий будинок № 2.1* з вбудованим дитячим дошкільним закладом з групами короткотривалого перебування дітей».
Відтак, зазначений дошкільний заклад заплановано саме у п`ятому житловому комплексі.
Позовна заява подана з метою стягнення відповідних коштів пайової участі та штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату - за будівництво першого пускового комплексу.
Верховний Суд, розглядаючи подібні спори (постанова Касаційного господарського суду від 19.02.2025 у справі №903/468/24), строк виконання будівельних робіт, зокрема їх початок, відраховує саме від моменту отримання замовником дозволу на виконання будівельних робіт.
З урахуванням положень ч.1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання будівельних робіт надається замовнику саме після отримання ним дозволу на виконання будівельних робіт. 
У акті готовності об`єкта до експлуатації (дата створення: 24.06.2021), яка підписана уповноваженими особами, зокрема Відповідачами (замовниками будівництва), чітко зазначено, що будівельні роботи виконано в період із червня 2019 року (початок робіт) по квітень 2021 року (закінчення робіт). 
Відповідач, звертаючись до уповноваженого органу задля прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва, вказав строки, які ним виконано будівельні роботи. 
Так, на момент отримання Відповідачами дозволу на виконання будівельних робіт та початку відповідного будівництва діяли положення ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідно до яких замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, у тому числі, будівництва будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення.
Вказаним законом внесено зміни – виключено статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», частина 2 якої у свою чергу передбачала, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.
Верховний Суд у постанові від 20.07.2022 року у справі № 910/9548/21 дійшов висновку, що законодавець під час внесення змін до ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (шляхом виключення ст. 40 вказаного Закону на підставі Закону №132-IX) чітко визначив підстави та порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту щодо об`єктів, будівництво яких було розпочато до внесення законодавчих змін, а саме: якщо станом на 01.01.2020 року такі об`єкти не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені та, оскільки з 01.01.2020 року встановлений ст. 40 ЗУ №132-IX обов`язок щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів пайової участі, як і обов`язок щодо укладення відповідного договору, перестав існувати, тому законодавець визначив нормативне регулювання таких правовідносин, зокрема, абз. 2 п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX.
Отже, для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак, які станом на 01.01.2020 року не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 року не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абз. 2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених пп. 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.
При цьому, обов`язок сплати пайової участі, у разі його невиконання замовником будівництва у 2020 році, зберігається до прийняття об`єкта в експлуатацію, навіть у наступних після 2020 року роках.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16.10.2023 року у справі № 140/5484/21.
Суд також зазначає, що пунктом 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №132-ІХ передбачено, що пайова участь не сплачується у разі будівництва будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення.
Зі змісту вказаних положень закону вбачається, що замовник будівництва звільняється від сплати коштів пайової участі саме за будівництво навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення. 
При цьому Закон №132-ІХ не містить положень, які б звільняли замовника будівництва від сплати коштів пайової участі за будівництво житлових або нежитлових будинків у разі одночасного будівництва, у даному випадку, будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення.
Разом з тим, із п. 12 акту готовності об`єкта до експлуатації вбачається, що пайова участь відповідачами до місцевого бюджету не сплачувалася, при цьому у якості підстави для звільнення від сплати пайової участі вказано саме пункт 13 розділу І Закону №132-IX (скасування ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»), а не п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №132-ІХ (будівництво навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення). 
Як вже судом встановлено, будівництво вищевказаного житлового комплексу (1 пусковий комплекс) здійснено на земельній ділянці з кадастровим номером 0722883400:01:001:2776; замовники будівництва не передавали у комунальну власність територіальної громади будь-які об`єкти інфраструктури або зверталися до сільської ради із листами про зменшення розміру коштів пайової участі; на земельній ділянці відсутні заклади дошкільної освіти; зазначений дошкільний заклад заплановано саме у п`ятому пусковому комплексі, водночас вказана позовна заява подана з метою стягнення відповідних коштів пайової участі та штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату – саме за будівництво першого пускового комплексу.
В абз. 2 п. 2 розд. ІІ Закону №132-IX встановлено:- розмір пайової участі, який протягом 2020 року замовники будівництва перераховують до відповідного місцевого бюджету для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, – для житлових будинків 2% вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом);- порядок пайової участі – замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва. Пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
Таким чином, відповідачі були зобов`язані у 2020 році звернутися до Позивача із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва протягом 10 робочих днів після 01.01.2020 (згідно дозволу на виконання будівельних робіт від 25.06.2019 № ІУ 113191760548 ) і до введення його в експлуатацію у липні 2021 року (згідно сертифікату від 02.07.2021 № ІУ 123210624269) сплатити пайовий внесок.
У постанові від 23.05.2024 у справі № 915/149/23 Верховний Суд виснував, що у випадку, якщо замовниками об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого Законом №132-ІХ обов`язку щодо перерахування коштів пайової участі саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то належним та ефективним способом захисту є звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.
Згідно з усталеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, зокрема викладеною в постановах від 08.10.2019 у справі №911/594/18 та від 14.12.2021 у справі за №643/21744/19, перерахування замовником об`єкта будівництва у передбачених законом випадках коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту до відповідного місцевого бюджету є обов`язком, а не правом забудовника. 
Тобто, відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру. 
При цьому, обов`язок сплатити пайову участь, у разі його невиконання замовником будівництва у 2020 році, зберігається до прийняття об`єкта в експлуатацію, навіть у наступних після 2020 року (подібні правові висновки Верховним Судом викладено у постанові від 16.10.2023 у справі №140/5484/21 щодо об`єкта будівництва, розташованого на території Луцького району).
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідачі у добровільному порядку не виконали законодавчо визначеного обов`язку та відповідно самостійно не перерахували кошти пайової участі до дати прийняття об`єкта в експлуатацію, а відтак саме з моменту введення об`єкта будівництва в експлуатацію замовники без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберегли у себе кошти, які мали заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту. 
Безпідставне набуття або збереження майна (утримання коштів пайової участі) є наслідком спільної бездіяльності обох відповідачів, а тому їх цивільна відповідальність є солідарною. Розподіл сплати коштів пайової участі між кількома замовниками будівництва законодавством не передбачений. Договір щодо цього не укладався.
Згідно з даними сертифікату від 02.07.2021 № ІУ 123210624249 загальна площа однокімнатних квартир об`єкта будівництва становить 7095,8 квадратних метрів. 
На дату прийняття об`єкта в експлуатацію (згідно із сертифікатом від 02.07.2021 № ІУ 123210624249) діяли показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 20.05.2021 № 119.
Вартість одного квадратного метра загальної площі квартир будинку (з урахуванням податку на додану вартість) на території Волинської області становила 13495 грн.
Відтак, розмір пайової участі, який на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України підлягає стягненню із Відповідачів до бюджету громади на користь Позивача складає 1915156,42 грн (7095,8 квадратних метрів х 13495 грн = 95757821 грн; 95757821грн х 2% = 1915156,42 гривні).
Щодо аргументів сторони відповідача, зокрема, з приводу невірного розрахунку прокурором коштів пайової участі за вищевказаний об`єкт будівництва, зокрема, того, що при визначенні варто керуватися показниками опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затвердженими наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 02.12.2019 № 286 суд зазначає наступне.
Так, положеннями Закону № 132-ІХ, а також наведеними позиціями Верховного Суду - визначено обов`язок щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію. 
В даному випадку користуватися показниками, затвердженими Міністерством від 02.12.2019 № 286 можна було б у разі, якби відповідачі сплачували відповідні кошти пайової участі саме в період дії цих показників. Тим більше, що на період їх дії об`єкт будівництва ще не був прийнятий в експлуатацію. 
Суд погоджується із розрахунком прокурора на підставі наказу Міністерства від 20.05.2021, оскільки саме в цей період в експлуатацію був прийнятий об`єкт «Нове будівництво житлового комплексу з дитячим дошкільним закладом в с. Липини, Луцького району Волинської області (1 пусковий комплекс)».
Таким чином, відповідачами безпідставно було збережено 1915156, 42 грн. коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається із розрахунку, який міститься в позовній заяві, за період із 03.07.2021 – день наступний за днем створення сертифікату від 02.07.2021 № ІУ 123210624269, по 01.10.2025 – дату, яка передує зверненню прокурора до суду із позовом) відповідачам на суму безпідставно збережених грошових коштів у розмірі 1915156, 42 грн. нараховано 1214441, 50 грн. інфляційних втрат та 244143, 09 грн. трьох відсотків річних, а всього штрафні санкції складають загальну суму 1457482, 72 грн.
Перевіривши надані позивачем розрахунки сум 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення виконання зобов`язання та, суд дійшов висновку, що такі розрахунки є обґрунтованими, арифметично правильними та такими, що не суперечить нормам чинного законодавства.
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в зв?язку з тривалим невиконанням відповідачами як замовниками будівництва обов?язку щодо сплати коштів пайової участі, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідачів на користь Волинської обласної прокуратури слід стягнути судовий збір в розмірі 40597, 55 грн., який був сплачений останньою при зверненні до суду з даним позовом, в рівних частках, по 20298, 27 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву заступника керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області Мацюка Сергія Ярославовича, поданою в інтересах держави в особі Підгайцівської сільської ради, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів – Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕКТА ДОМУС», про стягнення із замовників будівництва коштів пайової участі до місцевого бюджету, інфляційних витрат та 3% річних внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання  – задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на користь Підгайцівської сільської ради для зарахування в дохід місцевого бюджету безпідставно збережені грошові кошти в загальному розмірі 3 383 129 (три мільйони триста вісімдесят три тисячі сто двадцять дев`ять) гривень 20 копійок, з яких:1 915 156 гривень 42 копійки безпідставно збережені грошові кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту; 1 223 830 гривень 29 копійок інфляційних втрат; 244 143 гривні 09 копійок трьох процентів річних за користування безпідставно збереженими коштами пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на користь Волинської обласної прокуратури понесені судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 40597 (сорок тисяч п`ятсот дев`яносто сім) гривень 55 копійок, по 20298 гривень 77 копійок з кожного.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України– з дня складення рішення в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Луцька окружна прокуратура Волинської області, адреса місцезнаходження: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 13, код ЄДРПОУ: 02909915.
Позивач: Підгайцівська сільська рада, адреса місцезнаходження: Волинська обл., Луцький р-н, с. Підгайці, вул. Щкільна, 30, код ЄДРПОУ: 04332331.
Відповідачі: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕКТА ДОМУС», адреса: 43023, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Яремчука Назарія, 2, код ЄДРПОУ 37887605.
Рішення у повному обсязі складено 24 квітня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного
суду Волинської області І.Б. Плахтій