Справа № 605/46/26
ВИРОК
Іменем України
23 лютого 2026 року		

Підгаєцький районний суд 
Тернопільської області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі судового засідання  ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №605/46/26 про обвинувачення

ОСОБА_3 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Литвинів Підгаєцького району Тернопільської області, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого оператором свинокомплексу ПАП “Агропродсервіс”, на утриманні троє неповнолітніх дітей, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, 
за участю учасників судового провадження:
прокурора       ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 
захисника       ОСОБА_5 

В С Т А Н О В И В:

Постановою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2025 року у справі №605/272/25, яка набрала законної сили 09 вересня 2025 року, обвинуваченого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) гривень в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Разом з тим, 19 грудня 2025 року, у ранкову пору доби, точний час не встановлено, за невстановлених слідством обставин, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне невиконання вищевказаної постанови Підгаєцького районного суду Тернопільської області в частині накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Надалі, обвинувачений, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне невиконання постанови Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2025 року у справі №605/272/25, яка набрала законної сили 09 вересня 2025 року, в частині накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, будучи ознайомлений із змістом вказаної постанови суду, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст.129-1 Конституції України, та ч.2 ст.13 Закону України “Про судоустрій та статус суддів”, відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконання, керував транспортним засобом за наступних обставин.
Так, 19 грудня 2025 року о 07 годині 55 хвилин на дорозі по АДРЕСА_2 на підставі п.3 ч.1 ст.35 Закону України “Про Національну поліцію” черговим нарядом з реагування патрульної поліції СПД №2 (м. Підгайці) ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області у складі поліцейського ОСОБА_6 та інспектора ОСОБА_7 був зупинений автомобіль марки Renault, моделі Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 . 
У подальшому в зв?язку із тим, що ОСОБА_3 будучи позбавленим права керування транспортними засобами порушив вимоги пункту 2.1. а Правил дорожного руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зі змінами та доповненнями, а саме - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, на підставі чого відносно нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6371705 від 19 грудня 2025 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Під час досудового розслідування 03 лютого 2026 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 , в присутності його захисника, було укладено угоду про визнання винуватості, яку разом із обвинувальним актом направлено до суду. 
Відповідно до вищезазначеної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі в судовому провадженні. Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч.1 ст.382 КК України у виді у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.
Згідно п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4 п.1, абзацу 2 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
ОСОБА_3  обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди, в порядку передбаченому статтями 468-475 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_3  пояснив, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статтей 394 та 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним і прокурором.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні пояснив, що угода про визнання винуватості добровільно укладена між ним та підозрюваним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він розуміє, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження прав на оскарження вироку, згідно з положеннями статтей 394 та 424 КПК України.
Із змісту угоди вбачається, що вона відповідає вимогам ст.472 КПК України. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При укладенні угоди прокурором враховано обставини, передбачені ст.470 КПК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, що ОСОБА_3 раніше не судимий, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, по місцю проживання характеризується позитивно, а також, що у його діях відсутні обставини, які обтяжують покарання. 
Виходячи з викладеного, суд вважає, що угоду про визнання винуватості укладену між сторонами, необхідно затвердити і призначити обвинуваченому покарання, передбачене ч.1 ст.382 КК України, узгоджене ними.
Речові докази, а саме: оптичний диск “HP DVD-R, 4,7 Gb, 16х speed, 120 min” із двома відеофайлами, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження – залишити в матеріалах кримінального провадження. 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 370, 373, 374, 392-395, п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4, 5 ст.469, 472-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 лютого 2026 року укладену між прокурором в кримінальному провадженні – прокурором Підгаєцького відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 та підозрюваним – ОСОБА_3 , у присутності його захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України і призначити йому покарання за ч.1 ст.382 КК України – у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.
Речові докази, а саме: оптичний диск “HP DVD-R, 4,7 Gb, 16х speed, 120 min” із двома відеофайлами, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження – залишити в матеріалах кримінального провадження. 
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий:	  	ОСОБА_1