Справа № 496/215/26
Провадження № 3/496/369/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли від Військової частини НОМЕР_1 , відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, командира стрілецької роти (резервної) в/ НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
У протоколі серії НГУ № 250725 від 06.01.2026 року зазначається, що 06.01.2026 року о 17:00 год. під час перевірки наявності особового складу в пункті тимчасової дислокації у населеному пункті АДРЕСА_2 , виявлено відсутність солдата ОСОБА_2 в умовах особливого періоду, якого в наслідок недбалого ставлення до військової служби, командир стрілкової роти (резервної) підполковник ОСОБА_1 відпустив у звільнення 05.01.2026 р. о 09:00 год. без дозволу командира військової частини НОМЕР_1 . Про відсутність солдата ОСОБА_2 командиру військової частини не доповів, чим порушив ст. 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби ЗСУ. 
Посадова особа, яка склала протокол, вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме: недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду.
У судовому засіданні 26.02.2026 р. ОСОБА_1 та його захисник свою вину не визнав, та пояснив, що солдат ОСОБА_2 мав право отримати 2 дні увільнення, що забезпечив ОСОБА_1 . ОСОБА_2 був на постійному зв`язку з ним, повинен був повернутись 6 числа, проте не виконав свій обов`язок, після чого ОСОБА_1 06.01.2026 року повідомив про те, що під час перевірки наявності особового складу СР(Р) виявлено відсутність стрільця 1-го відділення 1-го стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) солдата ОСОБА_2 , який не прибув призначений час після звільнення. На телефонні дзвінки не відповідає, на даний час місце знаходження військовослужбовця йому не відомо. Також, таке повідомлення було скеровано на месенджер командира військової частини, що підтверджується скрін-шотами з переписки. 
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – адвокат Коливай С.В. просив закрити провадження у справі за відсутності складу правопорушення. По-перше, зазначає, що командиром військової частини не було складено вказаний протокол, а лише підписаний. По-друге, ОСОБА_1 діючи в рамках статуту ЗСУ надав увільнення для ОСОБА_2 та після встановлення факту його відсутності на службі, поза дозволених двох днів, ОСОБА_1 негайно повідомив про це командира військової частини та оперативної частини.
Судове засідання 12.03.2026 р. ОСОБА_1 та адвокат Коливай С.В. просили проводити за їх відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, прийшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 251 КУпАП.
Диспозицією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачено відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.
Тобто, недбале ставлення до військової служби передбачає невиконання або належне виконання військово службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Так, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 здійснив негайне повідомлення про відсутність солдата ОСОБА_2 на військовій службі, суд немає можливості прийти до висновку про недбале чи несумлінне ставлення ОСОБА_1 до своїх обов`язків, отже не встановлено суб`єктивної сторони вказано правопорушення.
Грім того, в протоколі зазначається, що ОСОБА_1 відпустив ОСОБА_2 , без дозволу командира військової частини, але матеріали протоколу не містять доказів, на заборону відпускати командирам підрозділів солдат у увільнення без дозволу командира військової частини.
Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується необережністю, яка може виступати у двох формах: злочинна самовпевненість або злочинна недбалість.
Злочинна самовпевненість полягає в тому, що винний передбачає можливість настання суспільно небезпечних наслідків, які є результатом недотримання спеціальних правил, що регламентують службову діяльність військових службових осіб, але легковажно розраховує на їх відвернення.
Злочинна недбалість характеризується тим, що військова службова особа не передбачає, що в результаті недотримання спеціальних правил, які регламентують військову службову діяльність, може бути завдано шкідливих наслідків, хоча повинна була і могла це передбачити.
Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУПАП, оскільки не встановлено суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а тому справа про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.
Згідно до ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 247, 284 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Повний текст постанови складено 01 квітня 2026 року, з урахуванням навантаження на склад суду, яке пов`язано з тим, що від штатної кількості – 11 суддів, зараз здійснюють правосуддя тільки - 6, недостатня кількість суддів, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, введенням воєнного стану, обумовлює збільшення строку виготовлення повного тексту рішення суду, оскільки показники навантаження перевищують нормативні у 8 разів, передачі справ 2-х інших суддів, суд першої інстанції позбавлений можливості дотримання строків, передбачених національним законодавством.
З урахуванням рекомендованих Вищою радою правосуддя показників, ДСА України зробила розрахунок необхідної кількості суддів для здійснення ефективного правосуддя, яка суттєво перевищує кількість суддів визначену рішенням ВРП від 24 серпня 2023 р. 852/0/15/ - 23. Згідно розрахунків ДСА України, чисельність суддів Біляївського районного суду Одеської області, з урахуванням рівня навантаження, має складати 47 осіб. Зараз штатна кількість – 11 суддів, фактично здійснюють правосуддя тільки – 6 суддів.

Суддя       В.М. Буран