Справа № 420/34509/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивачка просить суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 965070152273 від 21 серпня 2025 року про відмову ОСОБА_1 у виплаті допомоги на поховання;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання померлої матері ОСОБА_2 в розмірі її двомісячної пенсії.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона звернулась до відповідача з заявою про виплату допомоги на поховання її матері ОСОБА_3 та надала необхідні документи. Рішенням № 965070152273 від 21.08.2025 відповідач відмовився виплатити допомогу на поховання ОСОБА_4 , посилаючись на припинення виплати пенсії останній з 01.04.2023 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. 
Вважаючи рішення протиправним позивач звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 20.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.
До суду від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, в задоволенні позову просить відмовити.
Представник відповідача відзиві вказує, що згідно статті 53 Закону № 1058 у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. Тобто, вимогою для призначення та виплати допомоги на поховання пенсіонера є факт отримання останнім на момент смерті пенсії та відсутності факту її припинення. В той же час, положеннями ст. 49 Закону № 1058 передбачено, що в разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд виплата пенсії припиняється. Під час, опрацювання вищезазначеної заяви встановлено, що померла ОСОБА_2 перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримувала пенсію за віком, призначену на підставі Закону № 1058. Місце проживання ОСОБА_2 включено до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства Розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376. 01.04.2023, у зв`язку з неотриманням пенсійних виплат більше ніж 6 місяців на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058 нарахування та виплату пенсійних коштів було припинено. За даними електронної пенсійної справи ОСОБА_2 , з часу припинення виплати пенсії остання із заявою про поновлення виплати пенсії з повідомленням про одержання/неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації у встановленому порядку до органів Пенсійного фонду України не зверталася. З огляду на зазначене, вважає, що Головним управлінням правомірно прийнято рішення про відмову у виплаті допомоги на поховання позивачці, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 не отримував пенсію в органах Пенсійного фонду України.
Позивачкою подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що на момент смерті її мати, незважаючи на припинення виплати їй пенсії, мала статус пенсіонера за віком, в той час як виплата пенсії була припинена не з вини матері, а у зв`язку з окупацією території, де вона проживала. Отже, на переконання позивачки, навіть після припинення нарахування та виплати пенсії її мати залишалась бути пенсіонером з правом на отримання всіх гарантій, передбачених ст. 46 Конституції України та Законом № 1058.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.
Так, судом встановлено що позивачка є дочкою померлої ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.07.1969 (а.с. 13), а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 04.06.1988, відповідно до якого ОСОБА_5 після укладення шлюбу із ОСОБА_6 присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с. 14).
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, про що 15.07.2025 складено відповідний актовий запис № 627; місце смерті: Україна, Донецька область, м. Макіївка, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 15.07.2025, серії НОМЕР_3 (а.с.18).
24.07.2025 позивачка звернулась із заявою до органу ПФУ про виплату допомоги на поховання (а.с. 23).
Вказану заяву розглядало ГУ ПФУ в Херсонській області.
Рішенням за № 965070152273 від 21.08.2025 ГУ ПФУ в Херсонській області відмовило ОСОБА_1 у виплаті допомоги на поховання, мотивуючи це тим, що місце проживання ОСОБА_2 включено до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства Розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376. Пунктом 144 XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 визначено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, що підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Виплату пенсії ОСОБА_2 було припинено з 01.06.2023, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1058, у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. За даними електронної пенсійної справи, ОСОБА_2 з часу припинення виплати пенсії заявою про поновлення виплати пенсії з повідомленням про одержання/неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації у встановленому порядку не зверталася. Оскільки на момент смерті ОСОБА_2 не отримувала пенсію в органах Пенсійного фонду України, прийнято рішення про відмову у виплаті допомоги на поховання (а.с.21-22).
Не погодившись із відмовою ГУ ПФУ в Херсонській області у виплаті допомоги на поховання, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону №1058-IV у солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду.
До соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.
Статтею 53 Закону №1058-IV передбачено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі -Порядок №22-1).
Пунктом 5.1 Порядку №22-1 вказано, що особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008р. №1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008р. за №691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.
Згідно із п.5.2 Порядку №22-1 заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Інформація про виплату допомоги на поховання додається до електронної пенсійної справи померлого пенсіонера.
Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.
Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).
Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2025 позивачка звернулась до пенсійного органу із заявою про виплату допомоги на поховання її матері – ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис від 15.07.2025 №627.
При цьому, до заяви позивачка надала наступні документи: паспорт громадянина України; свідоцтво про смерть; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть; довідка про відкритий рахунок в банку.
Отже, судом встановлено, що позивачкою були подані всі документи, передбачені Порядком №22-1.
Втім, ГУ ПФУ в Херсонській області було прийнято рішення про відмову у виплаті позивачці допомоги на поховання, з огляду на те, що на момент смерті померла ОСОБА_2 не отримувала пенсію.
Водночас, відповідачем не заперечується обставина, що за життя ОСОБА_2 перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та отримував пенсію, призначену відповідно до Закону №1058.
На переконання суду, факт призупинення з 01.06.2023 ОСОБА_2 виплати пенсії жодним чином не позбавляє громадянина України статусу пенсіонера. Навіть при призупиненні нарахування та виплати пенсії ОСОБА_2 зберігала статус пенсіонера з отриманням всіх гарантій, передбачених статтею 46 Конституції України та Законом № 1058, при цьому призупинення виплати пенсії ОСОБА_2 такий статус не скасовує.
Окрім того, суд зауважує, що жодних застережень, обмежень, заборон про виплату такої допомоги особам, що здійснили поховання пенсіонера, якому по тим чи іншим підставам призупинено виплату пенсії, чинне законодавство не містить.
За таких обставин, суд доходить висновку, що рішення Головного управління ПФУ в Херсонській області № 965070152273 від 21 серпня 2025 року є безпідставним, не ґрунтується на приписах закону, а тому позовні вимоги визнати протиправним та скасувати відповідне рішення про відмову у виплаті допомоги на поховання ОСОБА_2 є правомірними та належать задоволенню.
Суд також зазначає, що хоча ОСОБА_2 на момент смерті фактично не отримувала пенсію, оскільки місце її реєстрації включено до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих та виплату пенсії призупинено, однак пенсія їй мала нараховуватися, отже відповідач може визначити розмір допомоги в розмірі двомісячної пенсії, яку пенсіонерка отримувала на момент смерті, тобто пенсії, яка нараховувалась ОСОБА_2 .
При цьому, належним та ефективним способом захисту прав позивачки є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виплатити позивачці допомогу на поховання померлої ОСОБА_2 у розмірі, передбаченому ст. 53 Закону № 1058- IV, оскільки, з матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що позивачка звернулась до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про виплату їй допомоги на поховання, надавши перелік необхідних документів згідно з пунктом 5.1 розділу V Порядку №22-1.
Відтак, позивачка виконала всі умови, що визначені чинним законодавством, а тому позов в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити виплату позивачці допомоги на поховання її матері ОСОБА_2 в розмірі її двомісячної пенсії підлягає задоволенню.
Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню повністю. 
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
За подання даного адміністративного позову позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1 211 грн 20 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь позивачки суму сплаченого судового збору у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 965070152273 від 21.08.2025 про відмову у виплаті допомоги на поховання ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити виплату ОСОБА_1 допомогу на поховання померлої матері ОСОБА_2 в розмірі її двомісячної пенсії згідно зі ст. 53 Закону № 1058.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул. Валентини Крицак, 6, код ЄДРПОУ 21295057).

Суддя П.П. Марин