ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 квітня 2026 року справа №200/6389/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 р. у справі № 200/6389/25 (головуючий І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач), в якому просила:
- визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю на період професійного навчання та періодів роботи з 15.04.2002 по 12.09.2002 та до її страхового та пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 01.06.2014 по 14.12.2020 у ТДВ «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони», з 01.01.2022 по 03.06.2023 у ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» та з 29.06.2023 по 29.07.2025 у ВП «шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 період з 15.04.2002 по 12.09.2002 до страхового та періоди з 01.06.2014 по 14.12.2020, з 01.01.2022 по 03.06.2023 та з 29.06.2023 по 29.07.2025 до страхового та до пільгового стажу за Списком № 2.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.08.2025 № 032450009803 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 липня 2025 року про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду з 15.04.2002 по 12.09.2002 та з 01.06.2014 по 14.12.2020, з 01.01.2022 по 03.06.2023 та з 29.06.2023 по 29.07.2025 до страхового та до пільгового стажу за Списком № 2.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що до страхового стажу позивача не зараховано:
- період отримання матеріальної допомоги по безробіттю на період професійного навчання з 15.04.2002 по 12.09.2002, оскільки відсутній наказ про закінчення виплати матеріальної допомоги;
- періоди роботи з 01.06.2014 по 14.12.2020, з 01.01.2022 по 03.06.2023, з 29.06.2023 по 30.06.2025, оскільки відсутня сплата внесків в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
До пільгового стажу не враховано періоди роботи:
- з 01.06.2014 по 14.12.2020, з 01.01.2022 по 03.06.2023, з 29.06.2023 по 30.06.2025, оскільки відсутня сплата внесків в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;
- періоди роботи в державному підприємстві «Волиньвугілля» ВП «Шахта Бужанська» з 29.06.2023 по 12.03.2025 згідно довідки від 12.03.2025 №32, оскільки відсутня сплата внесків в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29 липня 2025 року звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.08.2025 № 032450009803 відмовлено позивачці у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового та пільгового стажу. Так, у рішенні вказано, що страховий стаж позивачки становить 10 років 10 місяців 07 днів, в тому числі пільговий стаж 04 роки 09 місяців 02 дні.
В результаті розгляду документів, долучених до заяви, до страхового стажу не зараховано період отримання матеріальної допомоги по безробіттю на період професійного навчання з 15.04.2002 по 12.09.2002 згідно з трудовою книжкою ( НОМЕР_1 від 12.06.2000), оскільки відсутній наказ про закінчення виплати матеріальної допомоги.
До страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.06.2014 по 14.12.2020, з 01.01.2022 по 03.06.2023, з 29.06.2023 по 30.06.2025, оскільки відсутня сплата внесків в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім того, до пільгового стажу не враховано періоди роботи з 01.06.2014 по 14.12.2020, з 01.01.2022 по 03.06.2023, з 29.06.2023 по 30.06.2025, оскільки відсутня сплата внесків в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період роботи в Державному підприємстві «Волиньвугілля» відокремлений підрозділ «Шахта Бужанська» з 29.06.2023 по 12.03.2025 згідно з довідкою від 12.03.2025 № 32, оскільки відсутня сплата внесків в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 встановлено, що у період з 15.04.2002 по 12.09.2002 позивачка отримувала матеріальну допомогу на період профнавчання.
У період, зокрема, з 04.08.2010 по 14.12.2020, з 22.12.2020 по 03.06.2023 та з 29.06.2023 по день звернення до суду працювала на посадах, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Запис про звільнення відсутній.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з п.2 ч.2 ст. 114 Закону № 1058-VI на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Поряд з цим, за правовим висновком в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 520/15025/16-а, постановах Верховного Суду від 23.01.2018 по справі № 732/2003/14 та від 05.03.2019 по справі № 679/774/16-а, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Тобто, відсутність наказів про атестацію робочих місць не може позбавляти позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Щодо несплати страхових внесків, суд зазначає наступне.
З трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 встановлено, що у період, зокрема, з 04.08.2010 по 14.12.2020, з 22.12.2020 по 03.06.2023 та з 29.06.2023 по день звернення до суду працювала на посадах, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Запис про звільнення відсутній.
Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5, станом на 13.04.2026), щодо спірних періодів: з червня 2014 року по грудень 2020 року, з січня 2022 по лютий 2026 року містять інформацію про суму заробітку для нарахування пенсії, тому ці періоди підлягають зарахуванню до страхового (як і до пільгового) стажу роботи.
Крім того, індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5 містять відомості (щодо спірних періодів) по спеціальному стажу ЗП3013Б1.
Згідно з Довідником кодів підстав обліку спеціального стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства код підстави «ЗП3013Б1» з 5 листопада 1991 року проставляється працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.
Порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону № 1058-IV.
Зокрема, абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 ст. 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Ст.106 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Враховуючи зазначене, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні/перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була неоднаразово висловлена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі № 242/65/17, від 22.11.2018 у справі № 242/4793/16-а, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 04.06.2019 у справі №235/900/17, від 27.02.2019 у справі №242/1871/17 та № 423/3544/16-а.
Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Суд встановив, що записи у трудовій книжці позивачки проведено у відповідності та з дотриманням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а також містить всю необхідну інформацію про характер виконуваної позивачкою роботи. Отже, трудова книжка позивачки містить відповідні записи про її роботу.
Таким чином, несплата страхувальником страхових внесків та єдиного соціального внеску не може слугувати підставою для не зарахування періодів з 01.06.2014 по 14.12.2020, з 01.01.2022 по 03.06.2023 та з 29.06.2023 по 29.07.2025 до страхового та пільгового стажу позивачки.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу не зараховано період отримання матеріальної допомоги по безробіттю на період професійного навчання з 15.04.2002 по 12.09.2002, оскільки відсутній наказ про закінчення виплати матеріальної допомоги, суд зазначає наступне.
З трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 встановлено, що у період з 15.04.2002 по 12.09.2002 позивачка отримувала матеріальну допомогу на період профнавчання.
Згідно з пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України від 02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон № 1533-III, в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає страхуванню на випадок безробіття та за який сплачено страхові внески (нею, роботодавцем).
Статтею 21 вказаного Закону передбачено, що страховий стаж обчислюється як сума періодів, протягом яких особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та сплачувала страхові внески особисто або через рахунки роботодавця та роботодавцем.
Період, протягом якого застрахована особа була звільнена відповідно до цього Закону від сплати страхових внесків або отримувала виплати за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій усіх видів, включається до страхового стажу.
Водночас, згідно зі статтею 56 Закону № 1788-ХІІ, до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховуються, зокрема, періоди одержання допомоги по безробіттю.
Відповідно до пункту 1 статті 31 Закону України від 01.03.1991 № 803-XII "Про зайнятість населення" безробітні після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю можуть одержувати протягом 180 календарних днів матеріальну допомогу по безробіттю у розмірі до 75 процентів встановленої законодавством мінімальної заробітної плати за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Приписами пункту "ж" частини 1 статті 4 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу.
Відтак, враховуючи вищевикладене, оскільки записи трудової книжки позивачки підтверджують отримання нею матеріальної допомоги по безробіттю та в період профнавчання згідно з положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", відтак спірний період підлягає зарахуванню до її страхового стажу.
За наслідками судового розгляду, місцевий суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 р. у справі №200/6389/25 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 р. у справі №200/6389/25 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 23 квітня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко