КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2026 року м. Київ справа №640/7471/21
Київський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Білоноженко М.А.,
розглянувши у приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 )	
до	Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, код ЄДРПОУ 00034051) Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15), Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (01014, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8, код ЄДРПОУ 38347014)	
про	стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу	
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора (далі – Кадрова комісія), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21 про притягнення прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури, прийнятого у дисциплінарному провадженні № 07/3/2-1003дс-238дп-20;
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 26.02.2021 № 2дк про звільнення заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.03.2021 відкрито провадження у справі № 640/7471/21 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2022 №640/15352/22 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора від 04.07.2022 № 20дк; зобов`язання Офісу Генерального прокурора та Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Центрального регіону поновити ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону або на рівнозначній посаді з 04.07.2022; стягнення з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 05.07.2022 до дати фактичного поновлення на роботі, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 2836,36 грн.
06.10.2022 позивач подав клопотання про об`єднання справ № 640/7471/21 та № 640/15352/22 в одне провадження.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2022 об`єднано в одне провадження адміністративні справи № 640/7471/21 та № 640/15352/22. Присвоєно об`єднаним справам загальний № 640/7471/21.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 прийнято до провадження адміністративну справу № 640/7471/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про визнання протиправними та скасування рішення, наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження).
Позовні вимоги в частині протиправності рішення Кадрової комісії мотивовані тим, що зазначений відповідач протиправно, за відсутності факту вчинення позивачем дисциплінарних проступків, що передбачені пунктами 5, 6 частини третьої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі – Закон № 1697-VII), із посиланням на обставини, які не відповідають фактичним обставинам справи, прийняв рішення від 19.02.2021 № 37дп-21, яким вирішив притягнути прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. 
Позивач зазначає, що Кадрова комісія під час розгляду висновку про притягнення його до дисциплінарної відповідальності допустила грубі порушення принципу змагальності, чим позбавила позивача права довести власну невинуватість та надати відповідні докази на підтвердження невинуватості. Зауважує, що розгляд його дисциплінарної справи був проведений формально та не був спрямований на встановлення дійсних обставин справи. Вказує, що рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21 дублює висновок службового розслідування, у якому докази відсутності в діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку замовчуються, не досліджуються, не беруться до уваги та жодним чином не враховуються при прийнятті рішень. 
Позовні вимоги в частині визнання протиправними наказів Генерального прокурора від 26.02.2021 № 2дк та від 04.07.2022 № 20дк мотивовані тим, що вказані накази, якими заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури, а також визначено дату звільнення як перший день після закінчення відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, винесені на підставі протиправного та необґрунтованого рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21.
ОСОБА_1 з метою захисту своїх порушених прав також просить суд зобов`язати відповідачів поновити його на посаді заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону або на рівнозначній посаді з 04.07.2022 та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
Відповідачі позов не визнали, подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просили суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що спірне рішення кадрової комісії є правомірним, оскільки в ході дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 встановлено, що ним допущено порушення, які у негативному світлі формують уявлення про прокурорів, що свідчить про порушення позивачем як прокурором вимог Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів.
Також представник Офісу Генерального прокурора вказав на правомірність наказів від 26.02.2021 № 2дк та від 04.07.2022 № 20дк як таких, що прийняті на підставі чинного рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. 
Представник Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону також проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що накази Генерального прокурора від 26.02.2021 № 2дк та від 04.07.2022 № 20дк прийняті на підставі чинного рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21. Також представник Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону зазначив, що вказана прокуратура не є належним відповідачем в частині позовних вимог про поновлення на роботі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.
Наказом Генерального прокурора від 10.09.2020 № 268к ОСОБА_1 призначено на посаду керівника Тернопільської обласної прокуратури з 11.09.2020 строком на п`ять років. 
15.09.2020 у зв`язку з розміщенням у засобах масової інформації публікацій, у яких наведено відомості, що можуть свідчити про вчинення працівниками прокуратури Тернопільської області дій, що порочать звання прокурора, порушення ними правил прокурорської етики, наказом Генерального прокурора від 15.09.2020 № 426 призначено службове розслідування.
Під час проведення службового розслідування наказом Генерального прокурора від 16.09.2020 № 313к ОСОБА_1 звільнено з посади керівника Тернопільської обласної прокуратури з 17.09.2020 у зв`язку з переведенням до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на підставі його заяви. 
Наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 01.10.2020 № 161о/с ОСОБА_1 призначено заступником керівника зазначеної прокуратури.
15.10.2020 Генеральним прокурором затверджений Висновок службового розслідування за інформацією щодо розміщених публікацій у засобах масової інформації, у яких наведено відомості, що можуть свідчити про вчинення працівниками Тернопільської обласної прокуратури дій, що порочать звання прокурора, порушення ними правил прокурорської етики (далі - Висновок службового розслідування).
Пунктом 3 Висновку службового розслідування у зв`язку із встановленням за результатами його проведення фактів, що свідчать про одноразове грубе порушення ОСОБА_1 правил прокурорської етики, Генеральній інспекції Офісу Генерального прокурора доручено звернутися до кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів із дисциплінарною скаргою про вчинення заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. 
26.10.2020 до Кадрової комісії надійшла дисциплінарна скарга керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора Яковлева А.С. про вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. 27.10.2020 за вказаною скаргою членом Кадрової комісії відкрито дисциплінарне провадження, проведено перевірку її доводів та складено висновок про наявність у діях прокурора ОСОБА_1 дисциплінарного проступку 
Згідно з дисциплінарною скаргою ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді керівника Тернопільської обласної прокуратури 14.09.2020, в день представлення його колективу Тернопільської обласної прокуратури, у робочий час, під час святкування призначення на зазначену посаду організував у своєму службовому кабінеті фуршет, під час якого вживав алкогольні напої та наполягав на їх вживанні присутніми, а саме колишніми заступниками прокурора Тернопільської області ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
При цьому, під час спілкування з зазначеними особами ОСОБА_1 висловлював на їх адресу погрози, які супроводжувалися нецензурною лайкою. Крім того, ОСОБА_1 під час організації фуршету, діючи в особистих (приватних) інтересах, не пов`язаних зі службовою діяльністю, спонукав підлеглих працівників відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб Тернопільської обласної прокуратури до виконання доручень особистого характеру, зокрема щодо доставки зі використанням службового автотранспорту продуктів харчування, що виходить за межі їх службових обов`язків.
За результатами розгляду висновку Кадровою комісією ухвалено рішення від 19.02.2021 № 37дп-21, згідно з яким заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
Фактичною підставою для прийняття рішення від 19.02.2021 № 37дп-21 став висновок Кадрової комісії щодо підтвердження матеріалами дисциплінарного провадження фактів вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв у робочий час у приміщенні службового кабінету в день представлення його колективу Тернопільської обласної прокуратури 14.09.2020 під час проведення святкового фуршету, висловлення погроз на адресу колишніх заступників прокурорів, які супроводжувалися нецензурною лайкою, а також факту спонукання підлеглих працівників Тернопільської обласної прокуратури до виконання доручень особистого характеру щодо доставки із використанням службового автотранспорту продуктів харчування для проведення фуршету. 
Згідно з висновками Кадрової комісії зазначеними діями ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону №1697-VII, а саме: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; одноразове грубе порушення правил прокурорської етики. 
На підставі рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21 Генеральний прокурор видав наказ від 26.02.2021 № 2дк про звільнення заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за вчинення ним дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, у перший робочий день після закінчення відпустки для догляду за дитиною.
Поряд із зазначеним згідно з наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 04.12.2020 № 890к ОСОБА_1 перебував у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Наказами керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 29.12.2020 № 936к, від 15.06.2021 № 359к, від 15.12.2021 № 709к ОСОБА_1 також надавалась відпустка для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду до досягнення нею шестирічного віку до 02.07.2022.
01.07.2022 ОСОБА_1 на ім`я керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону подав заяву про намір 04.07.2022 приступити до виконання обов`язків заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону після закінчення відпустки по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду.
Наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 01.07.2022 № 152к зобов`язано ОСОБА_1 приступити до виконання обов`язків з 04.07.2022.
Згідно з наказом Генерального прокурора від 04.07.2022 № 20дк заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_1 вважається звільненим з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру») з 04.07.2022.
Не погоджуючись з рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21, наказом Генерального прокурора від 26.02.2021 № 2дк та наказом Генерального прокурора від 04.07.2022 № 20дк, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. 
Позивач наполягає на тому, що 14.09.2020 алкогольних напоїв він не вживав, погроз з використанням нецензурної лексики на адресу підлеглих не висловлював, вказівок підлеглим щодо виконання доручень особистого характеру не надавав. Зазначене, на думку позивача, підтверджується показаннями дванадцяти осіб, двоє з яких – колишні заступники прокурора області ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , безпосередньо перебували у його службовому кабінеті у період часу, протягом якого начебто за висновком Кадрової комісії відбувалось розпиття алкогольних напоїв, свідченнями інших осіб, які спілкувалися з позивачем протягом 14.09.2020 та які не помітили жодних ознак алкогольного сп`яніння позивача, актом працівника Генеральної інспекції від 16 години 14.09.2020, в якому зазначено про відсутність продуктів харчування, їх залишків, алкогольних напоїв та будь-яких інших речей та обстановки, які б вказували на святкування, що був складений безпосередньо у день інциденту, а також висновком експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження з використанням поліграфа від 23.09.2020 № 23659/20-61.
Позивач зазначає, що на засіданні Кадрової комісії з метою доведення його невинуватості представником прокурора були подані клопотання про допит свідків та дослідження низки доказів, які містилися у матеріалах дисциплінарного провадження та які підтверджували хибність висновків про те, що ОСОБА_1 під час наради із заступниками прокурора вживав алкогольні напої, примушував до їх вживання інших осіб та висловлював погрози на адресу підлеглих із використанням нецензурної лексики. Водночас у задоволенні вказаних клопотань Кадровою комісією було безпідставно відмовлено.
Позивач також зазначає, що ним самостійно зібрано докази фальсифікацій матеріалів службового розслідування, зокрема, в частині фальсифікації з боку працівників Генеральної інспекції довідок щодо не проходження ОСОБА_1 поліграфу від 24.09.2020. Водночас Кадрова комісія відмовила у дослідженні зазначених документів та долучення їх до матеріалів.
Також ОСОБА_1 наголошує, що Кадрова комісія безпідставно відмовила у залученні до матеріалів справи та дослідженні рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2020 у справі № 359/8383/20, в якому суд в межах розгляду справи про захист честі, гідності та ділової репутації за його позовом надав оцінку висновку експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження з використанням поліграфа від 23.09.2020 № 23659/20-61 та акту Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора від 14.09.2020 16 год. Зазначає, що висновок від 23.09.2020 № 23659/20-61 спростовує вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв та використання нецензурної лексики на адресу підлеглих. Наголошує, що згідно з актом Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора, який був складений в день інциденту, тобто 14.09.2020, зафіксована відсутність продуктів харчування, їх залишків, алкогольних напоїв та будь-яких інших речей та обстановки, які б вказували на святкування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон № 1697-VII.
За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1697-VII однією із засад діяльності прокуратури є незалежність прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Закону № 1697-VII незалежність прокурора забезпечується, зокрема, особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Згідно з частиною третьою статті 16 Закону № 1697-VII прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.
Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.
Підпунктом 7 пункту 22 Розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-IX (далі – Закон № 113-ІХ) установлено, що тимчасово, до 01.09.2021 в Офісі Генерального прокурора, у кожній обласній прокуратурі утворюються відповідні кадрові комісії як органи для забезпечення, у тому числі розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.
Згідно з підпунктом 8 пункту 22 Розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX Генеральний прокурор визначає порядок розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та процедуру здійснення дисциплінарного провадження; порядок прийняття кадровою комісією рішення за результатами дисциплінарного провадження і за наявності підстав, передбачених Законом України "Про прокуратуру", про накладення на прокурора Офісу Генерального прокурора, обласної та окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.
Відповідно до абзацу першого пункту 4 розділу І Порядку розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження, затвердженого наказом Генерального прокурора від 04.11.2019 № 266, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі – Порядок № 266) органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, обласних (регіональних) прокуратур, окружних (місцевих) прокуратур, військових прокуратур, є кадрова комісія, утворена відповідно до Порядку роботи кадрових комісій, який затверджений наказом Генерального прокурора.
Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Порядку № 266 розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні кадрової комісії. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а в разі необхідності також інші особи.
Пунктами 11, 12 розділу ІІІ Порядку № 266 встановлено, що розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні кадрової комісії заслуховуються пояснення члена кадрової комісії, який проводив перевірку дисциплінарної скарги, особи, яка подала дисциплінарну скаргу, та/або її представника, прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника, а також інших осіб у разі необхідності. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право відмовитися від надання пояснень стосовно себе, ставити питання учасникам дисциплінарного провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена кадрової комісії подавати заяву про його відвід. Відмова прокурора, щодо якого здійснюється дисциплінарне провадження, від надання стосовно себе пояснень не означає визнання відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку. Учасники дисциплінарного провадження можуть заявляти до кадрової комісії клопотання. Клопотання розглядаються кадровою комісією одразу після їх надходження із занесенням результатів розгляду до протоколу засідання.
Відповідно до пункту 19 розділу ІІІ Порядку № 266 при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення, а також інші обставини, що мають значення для прийняття рішення.
Згідно з пунктом 22 Порядку № 266 рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора за результатами дисциплінарного провадження може бути прийнято у разі: якщо дисциплінарний проступок, вчинений прокурором, має характер грубого порушення; якщо прокурор вчинив дисциплінарний проступок, перебуваючи у статусі прокурора, який притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Наказом Генерального прокурора України від 13.04.2027 № 111 затверджений Порядок організації роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України (далі – Порядок № 111).
Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку № 111 до дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, належить, зокрема, порушення прокурором вимог, заборон та обмежень, встановлених Законами України «Про запобігання корупції», «Про прокуратуру».
Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний: 1) виявляти повагу до осіб під час здійснення своїх повноважень; 2) не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом; 3) діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 4) додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
Згідно з частиною другою статті 14 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017 (далі – Кодекс професійної етики) прокурор, який обіймає адміністративну посаду, не може прямо чи опосередковано спонукати підлеглих або інших прокурорів до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності на користь своїх приватних інтересів або інтересів третіх осіб.
Частиною першою статті 16 Кодексу професійної етики встановлено, що при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність.
Відповідно до статті 21 Кодексу професійної етики прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання. Прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс.
Статтею 29 Кодексу професійної етики встановлено, що відносини між прокурорами у їх колективах повинні ґрунтуватися на засадах взаємоповаги і взаємодопомоги. У стосунках між собою прокурори повинні уникати проявів недоброзичливого ставлення один до одного, спрямовуючи свої зусилля на виконання покладених на прокуратуру завдань. Об`єктивна публічна критика у колективах прокуратур недоліків у роботі колег має поєднуватися з повагою, толерантністю, стриманістю і ввічливістю.
Згідно з частиною першою статті 31 Кодексу професійної етики у відносинах з підпорядкованими працівниками керівники всіх рівнів мають поєднувати принциповість та вимогливість з повагою та доброзичливістю, не допускати грубощів та приниження людської гідності.
Згідно з вимогами статті 33 Кодексу професійної етики відповідно до Закону України "Про прокуратуру" прокурори зобов`язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу. Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до пункту 7 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.
Предметом спору в даній справі є правомірність рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21 «Про накладення дисциплінарного стягнення», яким заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури; наказ Генерального прокурора від 26.02.2021 № 2дк, яким реалізовано дисциплінарне стягнення та звільнено позивача з посади в органах прокуратури, а також наказ Генерального прокурора від 04.07.2022 № 20дк, яким визначено дату звільнення позивача з посади в органах прокуратури як 04.07.2022.
Згідно з доводами позовної заяви протиправність зазначених рішень обґрунтовується відсутністю у діях позивача складів дисциплінарних проступків, що передбачені пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, хибністю висновків Кадрової комісії щодо підтвердження належними та допустимими доказами факту перебування позивача 14.09.2020 у робочому кабінеті у стані алкогольного сп`яніння, невідповідністю дійсним обставинам справи висунутих позивачу звинувачень, недотриманням Кадровою комісією під час розгляду дисциплінарної скарги принципу змагальності та об`єктивності, що виявилося у ненаданням позивачу можливості долучити до матеріалів справи докази на підтвердження його невинуватості.
Позивач наполягає на відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з відсутністю події дисциплінарного проступку, що йому інкримінується. Зазначає, що дисциплінарне провадження щодо нього проведено формально.
Позиція Кадрової комісії щодо вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку згідно з рішенням від 19.02.2021 № 37дп-21 ґрунтується на матеріалах дисциплінарної справи, а саме: показаннях двох з чотирьох осіб, які перебували у службовому кабінеті позивача 14.09.2020 під час інциденту - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , та які підтверджували факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, схиляння до споживання алкогольних напоїв інших осіб, висловлення погроз з використанням нецензурної лексики на адресу підлеглих. Кадровою Комісією зазначено, що під час службового розслідування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 пройшли опитування зі використанням поліграфа (довідки № № 42, 43 від 24.09.2020), під час якого повністю підтвердили надані ними раніше пояснення. Також Кадрова комісія дослідила відеозаписи камер зовнішнього спостереження приміщення Тернопільської обласної прокуратури та здійснила огляд фототаблиці з основних камер відеоспостереження Тернопільської обласної прокуратури, на яких було зафіксовано факт передачі продуктів харчування.
Згідно з мотивувальною частиною рішення від 19.02.2021 № 37дп-21 Кадрова комісія критично оцінила результати проходження прокурором ОСОБА_1 опитування з використанням поліграфа, оскільки вони суперечать іншим, зібраним під час дисциплінарного провадження фактичним відомостям, які у своїй сукупності, на думку Кадрової комісії, спростовують пояснення ОСОБА_1 в частині подій, які відбулися 14.09.2020 у службовому кабінеті керівника Тернопільської обласної прокуратури. 
Пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які також перебували у службовому кабінеті позивача під час інциденту, щодо невживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв під час проведення наради із заступниками прокурора 14.09.2020 Кадровою комісією також оцінено критично, оскільки вказані пояснення, за висновком комісії, не відповідають зібраним в ході перевірки іншим матеріалам. Також Кадрова комісія зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовилися від обстеження у медичному закладі щодо можливого факту вживання алкогольних напоїв та перебування у стані алкогольного сп`яніння та не підтвердили свої пояснення у ході службового розслідування зі застосуванням поліграфа.
За результатами оцінки зібраних матеріалів Кадрова комісія зробила висновок, що ОСОБА_1 14.09.2020, у робочий час під час спілкування із заступниками прокурора Тернопільської області ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вживав алкогольні напої та наполягав на їх вживанні присутніми, що супроводжувалось висловлюванням в їх адресу погроз та нецензурної лайки. Також Комісія вказала, що 14.09.2020 прокурор ОСОБА_1 , в особистих інтересах, не пов`язаних із службовою діяльністю, спонукав підлеглих працівників Тернопільської обласної прокуратури до виконання доручень особистого характеру, зокрема і використання службового автотранспорту з доставки продуктів харчування, що виходить за межі їх службових обов`язків.
Зважаючи на характер спірних правовідносин та заявлені позивачем підстави позову, а також з огляду на дискреційний характер повноважень Кадрової комісії під час прийняття рішення про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, суд вважає за необхідне визначити межі, в яких рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21 підлягає судовому контролю при розгляді вказаного спору. 
Відповідно до сталої практики Верховного Суду у вказаній категорії справ адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
У рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2018 № 7-р/2018 (справа № 1-123/2018(4892/17) зазначено, що принцип юридичної визначеності як один із елементів верховенства права не виключає визнання за органом публічної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними.
Згідно з юридичною позицією Конституційного Суду України "цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів" (абзац третій підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 08.06.2016 № 3-рп/2016).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).
У Доповіді "Верховенство права", схваленій Європейською Комісією "За демократію через право" на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev) (далі - Доповідь), до елементів верховенства права віднесено, зокрема, юридичну визначеність та заборону свавілля (пункт 41).
У пункті 45 Доповіді зазначено, що потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними; у цьому контексті закон, яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції; не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій влади.
У пункті 52 Доповіді вказано таке: хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб; їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.
Отже, наведені юридичні позиції Конституційного Суду України, відповідні положення Доповіді дають підстави стверджувати, що конституційний принцип верховенства права вимагає законодавчого закріплення механізму запобігання свавільному втручанню органів публічної влади при здійсненні ними дискреційних повноважень у права і свободи особи.
Таким чином, в межах розгляду цієї справи суд не надає оцінку достатності доказів, зібраних у ході процедури проведення перевірки відомостей про факт можливого вчинення прокурором дисциплінарного проступку, суворості обраного дисциплінарного стягнення та визначення тяжкості дисциплінарного правопорушення. 
Водночас у розрізі встановлених обставин справи, характеру спірних правовідносин та підстав позову суд дійшов висновку про необхідність здійснення оцінки повноти дослідження та врахування Кадровою комісією усіх фактів та обставин, які нею з`ясовувались щодо діянь прокурора, у тому числі у розрізі дотримання процедури дисциплінарного провадження. 
Зазначена позиція суду щодо меж перегляду рішення Кадрової комісії про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності відповідає позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 10.10.2024 у справі № 640/18630/20.
За наведених висновків перевіряючи рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21 на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, у тому числі у розрізі дотримання Кадровою комісію як дисциплінарним органом вимог щодо належної дисциплінарної процедури, суд керується наступним.
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 11.09.2018 у справі № П/9901/14/17 для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за такий дисциплінарний проступок, як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, орган, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, має установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання працівника прокуратури, зашкодила репутації працівника прокуратури та авторитету прокуратури, викликала негативний громадський резонанс.
Своєю чергою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, дисциплінарний орган має встановити факт поведінки прокурора, яка не відповідає вимогам, встановленим Законом № 1697-VII.
Факти неналежної поведінки прокурора мають бути встановлені Кадровою комісією на підставі зібраних матеріалів дисциплінарного провадження із наданням їм відповідної оцінки на предмет достатності, належності та допустимості як доказів, які підтверджують ті чи інші обставини, що мають значення для прийняття рішення. 
Відповідно до пункту 11 розділу ІІІ Порядку № 266 розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Суду як джерело права.
Відповідно до пунктів b, d частини третьої статті 6 § 1 Конвенції кожний обвинувачений має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.
Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 04.06.2020 у справі №460/354/19 та від 21.02.2025 у справі №380/7340/23, стандарт належної судової процедури, викладений у статті 6 Конвенції застосовується і до адміністративних процедур за участі суб`єкта владних повноважень. 
Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлювався з приводу важливості принципу правової (справедливої) процедури (постанова від 16 квітня 2020 року у справі № 495/5105/17, постанова від 13 березня 2020 року у справі № 805/2340/17-а, постанова від 4 червня 2020 року № 460/354/19), яка є невід`ємною частиною верховенства права. Верховний Суд зауважив, що вказаний принцип спрямований на забезпечення справедливого ставлення до особи під час прийняття актів суб`єктом владних повноважень. Правова (справедлива) процедура встановлює стандарти у процесі прийняття актів суб`єктами владних повноважень, які відображені в рішеннях Європейського суду з прав людини, у яких здійснюється застосування статті 6 Конвенції яка передбачає дотримання процесуальних (процедурних) гарантій у судовому провадженні.
Аналіз стандарту належної правової (справедливої) процедури, що закріплений у статті 6 Конвенції, дає можливість констатувати, що під час проведення дисциплінарного провадження прокурор, поведінка якого підлягає оцінці на предмет наявності у ній складу дисциплінарного проступку, має користуватися такими гарантіями:
1) встановлення факту порушення ним обов`язку, передбаченого законом; 
2) закріплення прозорої процедури розгляду справи із забезпеченням прав особи, яка притягається до відповідальності: 
a) на повне інформування стосовно підстав призначення службового розслідування; 
b) на ознайомлення з усіма доказами, зібраними по його справі; 
c) бути вислуханим (усно й письмово) органами, що здійснюють дисциплінарне провадження на всіх його стадіях; 
d) особисто постати перед цими органами під час провадження по його справі; 
e) на представництво своїх інтересів; 
f) на правовий захист від неправомірного впливу органів, які здійснюють провадження у справі, та їх посадових осіб на процес здійснення правосуддя; 
3) передбачення законом можливих санкцій, які сформульовані чітко і однозначно; 
4) застосування санкції, що відбувається з урахуванням принципу пропорційності покарання вчиненому порушенню та його індивідуалізації; 
5) право особи, яка притягається до відповідальності, на оскарження прийнятого щодо нього рішення.
ЄСПЛ у рішенні від 19.04.1993 у справі “Краска проти Швейцарії” (Kraska v. Switzerland) визначив, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути “почуті”, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
Сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги (Clinique des Acacias and Others v. France (Клінік дез Акація та інші проти Франції), § 37).
Сторони у справі мають право надати суду зауваження, які вони вважають важливими у справі. Це право можна вважати ефективним тільки за умови, що зауваження були “заслухані”, тобто відповідно розглянуті судом. Тобто, “суд” має проводити належний розгляд поданих документів і доказів, та наведених сторонами аргументів і доказів (Kraska v. Switzerland, § 30, Van de Hurk v. the Netherlands, Perez v. France [ВП], § 80).
Довіра сторін суду заснована на знанні того, що у них була можливість висловити погляди щодо кожного документа у справі (у тому числі документи, що суд отримав за своїм клопотанням: K.S. v. Finland (К. С. проти Фінляндії), § 22) (Niderцst-Huber v. Switzerland (Нідерьост-Хубер проти Швейцарії), § 29; Pellegrini v. Italy (Пеллеґріні проти Італії), § 45).
Право на змагальні провадження повинно надаватись у задовільних умовах: сторона у справі повинна мати можливість ознайомитись із доказами у суді, і коментувати їх існування, зміст та достовірність у належній формі у встановлений час (Krиmбш and Others v. the Czech Republic, § 42; Groupe Kosser v. France § 26), за необхідності, отримати відкладення справи (Yvon v. France (Івон проти Франції), § 39.
Судом встановлено, що згідно з витягом з протоколу № 6 засідання Кадрової комісії від 19.02.2021, копія якого наявна в матеріалах справи, під час розгляду висновку про наявність дисциплінарного проступку заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_1 у дисциплінарному провадженні № 07/3/2-1003дс-238дп-20 представник позивача – адвокат Жук Ю.М, заявив клопотання про виклик та опитування осіб, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також клопотання про дослідження матеріалів службового розслідування, а саме: письмових пояснень: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; заяви про відмову від проходження медичного освідування на предмет вживання алкогольних напоїв від 14.09.2020 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ; акту Генеральної інспекції від 14.09.2020 16 год.; довідки про результати дослідження з використанням поліграфа ОСОБА_5 від 23.09.2020 року № 43; довідки про результати дослідження з використанням поліграфа ОСОБА_3 від 23.09.2020 № 42; довідки головного спеціаліста управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Пшеголінської К.О. від 24.09.2020; висновку експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження з використанням поліграфа від 23.09.2020 № 23659/20-61; заперечення прокурора Петришина М.С. від 21.10.2020 на висновок службового розслідування; рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2020 у справі № 359/8383/20; відеозаписи камер спостереження від 14.09.2020.
Заявлення вказаних клопотань згідно з їх текстом обґрунтовувалось наявністю значних розбіжностей у наявних в матеріалах справи свідченнях осіб, відсутністю важливих показань окремих осіб, а також необхідністю з`ясування окремих обставин збору доказів в ході службового розслідування.
У задоволенні вказаних клопотань Кадровою комісією згідно з витягом з протоколу №6 засідання від 19.02.2021 було відмовлено. Підстави відмови та мотиви Кадрової комісії, з яких вона виходила, відмовляючи у задоволенні клопотання, у протоколі засідання Кадрової комісії та у рішенні від 19.02.2021 № 37дп-21 не відображені. 
Вирішуючи питання щодо того, в якій мірі відмова Кадрової комісії у задоволенні вказаних клопотань вплинула на належну реалізацію позивачем права на захист у дисциплінарній процедурі у розрізі дотримання Кадровою комісією як дисциплінарним органом принципу змагальності, суд виходить з такого. 
Згідно з рішенням Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21 підставою для критичної оцінки пояснень заступників прокурорів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які безпосередньо перебували у приміщенні службового кабінету ОСОБА_1 під час проведення наради та які заперечили факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, висловлення погроз на адресу підлеглих та схиляння їх до споживання алкогольних напоїв, слугувало те, що вказані пояснення не відповідають зібраним в ході перевірки іншим матеріалам.
Зокрема, Кадровою комісією у рішення від 19.02.2021 № 37дп-21 зазначено, що інші особи – ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , підтвердили факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, схиляння до їх вживання інших осіб та висловлення погроз на адресу підлеглих із застосуванням нецензурної лексики. 
Таким чином, Кадрова комісія підтвердила наявність розбіжностей у показаннях осіб, які безпосередньо перебували у службовому кабінеті під час подій 14.09.2020.
Суд також зауважує, що вказані розбіжності мали суттєвий характер, оскільки показання двох осіб щодо вживання прокурором алкогольних напоїв 14.09.2020 під час наради із заступниками прокурора прямо суперечили показанням інших двох осіб, які також були присутні на нараді та які вказані факти заперечували.
Суд зазначає, що відмова у виклику та допиті свідків, про які клопотала сторона захисту саме у зв`язку з наявністю значних розбіжностей у їх показаннях, відмова у виклику та допиті інших свідків, які могли підтвердити або ж спростувати обставини, на які посилався прокурор на підтвердження своєї невинуватості, з одночасним неврахуванням показань окремих осіб з тих підстав, що вони не відповідали іншим матеріалам справи, є недотриманням права сторони захисту представити перед дисциплінарним органом ті аргументи, які вона вважає важливими для справи, та одночасно дає підстави для висновку про недотримання Комісією при прийнятті рішення принципу об`єктивності. 
Суд також зазначає, що оскаржуване рішення не містить оцінки доказів, які подавалися прокурором на підтвердження його невинуватості, а саме: акту Генеральної інспекції від 14.09.2020 та рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2020 у справі № 359/8383/20.
Водночас судом встановлено, що згідно з актом від 14.09.2020, складеним в присутності начальника сектору «К» УСБУ в Тернопільській області, ст. оперуповноважених ОВС підрозділу БКОЗ УСБУ в Тернопільській області, в.о. начальника відділу кадрової роботи та державної служби Тернопільської обласної прокуратури, головного спеціаліста відділу роботи з кадрами прокуратури Тернопільської області, головного спеціаліста роботи з кадрами прокуратури Тернопільської області, прокурора Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора, в період з 16 години 10 хвилин по 16 годину 44 хвилини був обстежений кабінет керівника Тернопільської обласної прокуратури, що розташований на другому поверсі приміщення прокуратури по вул. Листопадова, 4 у м. Тернополі. Зокрема було встановлено, що кабінет складається з трьох приміщень: кабінету (прохідного), кабінету кінцевого (з`єднаного окремим входом з попереднім) та вбиральні. Обстеженням у приміщенні кабінету не встановлено продуктів харчування, відкритих алкогольних напоїв, а також обстановки, яка б вказувала на споживання таких продуктів. У кухонному посуді, що знаходиться у кінцевому приміщенні кабінету у дерев`яній коробці темного кольору знаходиться напій під назвою «Pirates Crog № 13», яка закрита та скріплена паперовою біркою. Крім цього, за наслідками обстеження кабінету ОСОБА_1 було запропоновано пройти обстеження у медичному закладі на предмет вживання алкогольних напоїв та перебування у стані алкогольного сп`яніння. На вказану пропозицію ОСОБА_1 погодився.
Зазначені обставини також встановлені у рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2020 у справі № 359/8383/20 про захист честі, гідності і ділової репутації, а також спростування недостовірної інформації.
Водночас згідно з протоколом № 6 засідання від 19.02.2021 Кадровою комісією у дослідженні вказаних документів відмовлено. Підстави та мотиви Кадрової комісії, з яких вона виходила, відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, у протоколі засідання та у рішенні від 19.02.2021 № 37дп-21 Кадровою комісією не відображені. Оцінка зазначеним документам та обставинам, що вони підтверджують, у рішенні Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21 відсутня.
Суд наголошує, що дотримання принципу змагальності полягає, у тому числі, у тому, щоб сторона обвинувачення мала можливість висловити погляди щодо кожного документа у справі, коментувати його існування, зміст та достовірність у належній формі у встановлений час. 
Відмова у дослідженні за участю прокурора доказів, наданих ним на підтвердження його невинуватості, із наступним ненаданням будь-якої оцінки зазначеним доказам у рішенні за результатами розгляду дисциплінарної скарги є свідченням недотримання Кадровою комісією принципу змагальності та порушенням права позивача на захист у дисциплінарній процедурі . 
Крім того, суд також встановив, що згідно з рішенням від 19.02.2021 № 37дп-21 Кадрова комісія критично оцінила висновок експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження з використанням поліграфа від 23.09.2020 № 23659/20-61, що надавався позивачем, оскільки результати проходження прокурором ОСОБА_1 опитування з використанням поліграфа суперечать іншим, зібраним під час дисциплінарного провадження фактичним відомостям, у тому числі, опитуванням з використанням поліграфа, що проводилися стосовно заступників прокурора ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . 
З приводу вказаного, суд вважає за необхідне зазначити таке.
За змістом висновку експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження від 23.09.2020 № 23659/20-61, складеного судовими експертами ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , з використанням електронної поліграфної системи (комп`ютерний поліграф) «Рубікон» модель «П-02», встановлено наступне:
- у ході психологічного дослідження із використанням поліграфу у підекспертної особи ОСОБА_1 комплексу значимих фізіологічних реакцій, які свідчать про те, що він розпивав спиртні напої 14.09.2020 на робочому місці із заступниками ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не виявлено;
- у ході психологічного дослідження із використанням поліграфу у підекспертної особи ОСОБА_1 комплексу значимих фізіологічних реакцій, які свідчать про те, що він 14 вересня 2020 року застосував ненормативну лексику по відношенню до заступників ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . ОСОБА_4 , не виявлено;
- у ході психологічного дослідження із використанням поліграфу у підекспертної особи ОСОБА_1 комплексу значимих фізіологічних реакцій, які свідчать про те, що він застосовував погрози застосування будь-якого насильства відносно заступників ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не виявлено;
- у ході психологічного дослідження із використанням поліграфу у підекспертної особи ОСОБА_1 комплексу значимих фізіологічних реакцій, які свідчать про те, що він примушував 14 вересня 2020 року заступників ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 виконувати будь-яку його вказівку, не виявлено;
- у ході психологічного дослідження із використанням поліграфу у підекспертної особи ОСОБА_1 комплексу значимих фізіологічних реакцій, які свідчать про те, що він примушував 14 вересня 2020 року заступників ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , орієнтуватись в роботі на нього, а не на вимоги закону, не виявлено.
Згідно з розділом «Дослідження» висновку від 23.09.2020 № 23659/20-61 значима реакція – це фізіологічна реакція, яка виникає у підекспертної особи внаслідок пред`явленого експертом вербального чи невербального стимулу та вказує на його значимість для підекспертної особи. Якщо значима реакція виникає при відповіді «ні», «не знаю» або на фоні мовчання підекспертної особи, то це свідчить про викривлення, приховування підекспертною особою інформації зданого питання. Відсутність значимих реакцій при наданні підекспертною особою вербального повідомлення «ні» або «не знаю» свідчить про щирість наданої відповіді. Наявність значимої реакції при наданні стверджувального вербального повідомлення «так» свідчить про емоційну значимість змісту озвученого питання та означає щирість цієї відповіді.
Судом встановлено, що висновок експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження від 23.09.2020 № 23659/20-61 містить текст питань, що ставилися підекспертній особі, надану відповідь та відомості щодо значимості реакції. Після пред?явлення різних варіантів стимулів були отримані відповіді та зафіксовані фізіологічні реакції. До кожної групи відповідей експертами надано оцінку ступеню щирості наданих відповідей. 
Судом також досліджено довідки про результати опитування із використанням поліграфа працівника органів прокуратури в межах службового розслідування від 23.09.2020 № № 42, 43, складені головним спеціалістом відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 у зв`язку з проведенням службового розслідування, призначеного наказом Генерального прокурора від 15.09.2020 № 426.
Судом встановлено, що згідно з висновком довідки від 23.09.2020 № 42 в ході опитування з використанням поліграфа у ОСОБА_3 отримано значущі стійкі психофізіологічні реакції щодо фактів порушення внутрішнього трудового розпорядку, вживання алкоголю та нецезурної лайки з боку керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_1 14.09.2020.
Згідно з висновком довідки від 23.09.2020 № 43 у ході опитування з використанням поліграфа у ОСОБА_5 отримано значущі стійкі психофізіологічні реакції щодо фактів порушення внутрішнього трудового розпорядку, вживання алкоголю та нецезурної лайки з боку керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_1 14.09.2020.
Водночас оцінки отримання значущих психофізіологічних реакцій опитуваних осіб у розрізі правдивості наданих ними відповідей довідки від 23.09.2020 № 42, 43 не містять. 
Суд не надає оцінку достовірності інформації, зазначеної у висновку від 23.09.2020 № 23659/20-61 та у довідках від 23.09.2020 №№ 42, 43. Водночас в межах судового контролю перевіряє дотримання Кадровою комісією як дисциплінарним органом повноти врахування усіх фактів та обставин, які нею з`ясовувались щодо діянь прокурора.
Як зазначалось, 19.02.2021 представником ОСОБА_1 – адвокатом Жуком Ю.М., під час розгляду висновку про наявність дисциплінарного проступку було подано клопотання про дослідження, у тому числі висновку експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження з використанням поліграфа від 23.09.2020 № 23659/20-61 та довідок від 23.09.2020 № 42, 43.
Водночас, у задоволенні вказаного клопотання Кадровою комісією відмовлено. 
Суд враховує, що згідно з пунктом 1 розділу VІ Інструкції про порядок використання поліграфа в діяльності органів прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 12.06.2017 № 180, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, опитування з використанням поліграфа не передбачає отримання незаперечних результатів щодо реагування суб`єкта опитування на психологічні стимули (подразники), висновки за результатами такого опитування мають виключно ймовірний та орієнтовний характер.
Водночас суд наголошує, що вказаний пункт Інструкції містить вимоги щодо розгляду таких висновків у сукупності з іншою перевіреною інформацією та матеріалами.
Як вбачається з мотивувальної частини рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 №37дп-21 висновок експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження з використанням поліграфа від 23.09.2020 № 23659/20-61 та відомості довідок від 23.09.2020 № 42, 43 у сукупності з іншою перевіреною інформацією та матеріалами Кадровою комісією не розглядалися. Натомість відомості, зазначені у довідках від 23.09.2020 № 42, 43 навпаки використані Комісією для підтвердження пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які суперечили поясненням інших осіб – ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , у той час як пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та відомості експертного дослідження від 23.09.2020 № 23659/20-61 Кадровою комісією оцінено критично з тих підстав, що вони суперечили іншим матеріалам службового розслідування. 
Суд наголошує, що верховенство права і законність, неупередженість, об`єктивність та змагальність є основними засадами діяльності Кадрової комісії. Надання особі, якій висунуто звинувачення у вчиненні дисциплінарного проступку, можливості обґрунтувати наявність тих чи інших обставин, якими вона підтверджує свою невинуватість, є визначальним для висновку про дотримання під час дисциплінарного провадження права особи на справедливий розгляд справи. 
Наявність значущих розбіжностей у поясненнях осіб щодо факту події дисциплінарного проступку, відмова прокурору у виклику для надання пояснень інших осіб, які могли підтвердити відсутність події дисциплінарного проступку, відмова Кадрової комісії у дослідженні за участю прокурора та його представників наявних матеріалів справи за наявності значущих розбіжностей в їх відомостях, ненадання оцінки окремим матеріалам дисциплінарної справи, які, за посиланням позивача, підтверджували його невинуватість, є свідченням необ`єктивності Кадрової комісії під час розгляду питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та недотримання принципу змагальності, що закріплений у пункті 11 розділу ІІІ Порядку № 266.
Зазначені порушення є істотними, оскільки призвели до того, що у спірних правовідносинах Кадрова комісія не забезпечила стороні захисту можливості у повній мірі висловити власні доводи та заперечення з приводу існування як фактів реальної дійсності обставин, які Кадрова комісія вважала встановленими та існуванням яких обґрунтувала факт події дисциплінарного проступку. 
Недотримання Кадровою комісією принципу змагальності у спірних правовідносинах є порушенням гарантованого позивачу статтею 6 Конвенції права на захист. 
Зазначене виключає висновок про дотримання відповідачем як суб`єктом владних повноважень вимог, що висуваються до правової (справедливої) адміністративної процедури, та є підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень, ухваленого за результатами такої процедури. 
За встановлених обставин справи суд дійшов висновку про протиправність рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21, згідно з яким заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури, та, відповідно, наявність підстав для скасування такого рішення.
Аналізуючи доводи позовної заяви щодо протиправності наказів Генерального прокурора від 26.02.2021 № 2дк та від 04.07.2022 № 20дк, якими реалізовано накладене Кадровою комісією дисциплінарне стягнення та визначення дату звільнення прокурора з посади, суд виходить з наступного. 
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 9 Закону № 1697-VII Генеральний прокурор у встановленому порядку на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора приймає рішення про застосування до прокурора Офісу Генерального прокурора, прокурора обласної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування такої особи на посаді прокурора.
Судом встановлено, що оскаржувані позивачем наказ Генерального прокурора від 26.02.2021 № 2дк, яким реалізовано дисциплінарне стягнення та звільнено позивача з посади в органах прокуратури, та наказ Генерального прокурора від 04.07.2022 № 20дк, яким визначено дату звільнення позивача, прийняті на підставі рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21.
Зважаючи на протиправність рішення Кадрової комісії від 19.02.2021 № 37дп-21 суд зазначає про наявність підстав для визнання протиправними та скасування наказів Генерального прокурора від 26.02.2021 № 2дк та від 04.07.2022 № 20дк.
Вирішуючи заявлені позовні вимоги в частині зобов`язання Офісу Генерального прокурора та Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Центрального регіону поновити ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону або на рівнозначній посаді з 04.07.2022, та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період, починаючи з 05.07.2022, суд виходить з наступного. 
Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Виключенням із цього правила є норма статті 240-1 КЗпП України, яка передбачає, що в разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, то орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу та одночасно визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу.
Таким чином, у разі незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право підлягає захисту шляхом поновлення на попередній роботі, тобто на посаді, з якої його було незаконно звільнено, крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № П/9901/101/18, постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 826/12916/15, від 06.03.2019 у справі № 824/424/16-а, від 13.03.2019 у справі № 826/751/16, від 27.06.2019 у справі № 826/5732/16, від 26.07.2019 у справі № 826/8797/15, від 09.10.2019 у справі № П/811/1672/15, від 12.09.2019 у справі № 821/3736/15-а, від 22.10.2019 у справі № 816/584/17, від 07.07.2020 у справі № 811/952/15.
Відповідно до частини сьомої статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Судом встановлено, що наказом Генерального прокурора від 26.02.2021 № 2дк заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури. 
Згідно з наказом Генерального прокурора від 04.07.2022 № 20дк заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_1 вважається звільненим з посади в органах прокуратури з 04.07.2022.
Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на момент розгляду справи як юридична особа не припинена.
Судом також встановлено, що наказом Генерального прокурора від 17.03.2023 № 74 «Про внесення змін до наказу Генерального прокурора від 05.02.2020 № 66» Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Центрального регіону перейменовано на Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Центрального регіону без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань.
За встановлених судом обставин, зважаючи на протиправність звільнення позивача з посади на підставі наказів Генерального прокурора від 26.02.2021 № 2дк та від 04.07.2022 № 20дк, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів судового захисту порушених прав позивача шляхом ухвалення рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.
Вирішуючи питання, з якої дати позивач підлягає поновленню на посаді, суд виходить з того, що 04.07.2022 - день видання наказу Генерального прокурора № 20дк, є останнім робочим днем позивача. Зазначене також підтверджується записом у трудовій книжці, згідно з яким 04.07.2022 вказаний як день звільнення позивача з посади в органах прокуратури. 
За вказаних обставин, позивач підлягає поновленню на попередній посаді з 05.07.2022 – з наступного дня після звільнення. 
Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 11.04.2024 у справі № 640/22750/19. 
Частиною другою статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Згідно з абзацом другим пункту 3 Порядку № 100 суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт..
Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу визначається шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів, що минули починаючи з дня незаконного звільнення, по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі.
Згідно з довідкою Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 08.07.2022 № 21/53 вих-22 середньоденна заробітна плата позивача складає 2836,36 грн. грн.
Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня, наступного за днем звільнення, та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, у спірному випадку - з 05.07.2022 по 06.04.2026, та становить 974 робочих днів.
Таким чином сума середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, належна до стягнення, складає 2762614,64 грн. (2836,36 грн х 974 робочих днів). 
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, а також зважаючи на помилковість доводів позивача щодо наявності підстав для поновлення його з 04.07.2022, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Згідно з вимогами пунктів 3, 4 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, код ЄДРПОУ 00034051), Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) та про стягнення середнього заробітку – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора від 19.02.2021 № 37дп-21 про притягнення прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури, прийнятого у дисциплінарному провадженні № 07/3/2-1003дс-238дп-20.
Визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 26.02.2021 № 2дк про звільнення заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури.
Визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 04.07.2022 №20дк.
Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника посаді заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в органах прокуратури з 05.07.2022. 
Стягнути зі Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.07.2022 по 06.04.2026 у розмірі 2762614,64 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону з 05.07.2022.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення зі Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05.07.2022 по 06.04.2026 у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Білоноженко М.А.