ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року	Львів	Справа № 460/660/25 пров. № А/857/18888/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,
суддів: Глушка І.В., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі № 460/660/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій,
суддя у І інстанції – Дуляницька С.М.,
час ухвалення рішення - не зазначено, 
місце ухвалення рішення - м. Рівне,
дата складення повного тексту рішення – 07 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі також відповідач), в якому просила суд:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, які полягають в припиненні нарахування та виплати для ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, починаючи з 01.07.2024 року, та нарахуванні переплати з виплати пенсії по втраті годувальника в сумі 3758,50 грн. за період з 29.04.2024 року по 30.06.2024 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відновити для ОСОБА_1 , з 01.07.2024 року нарахування та виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника та зобов`язати відповідача скасувати нараховану переплату з виплати пенсії по втраті годувальника в сумі 3758,50 грн. за період з 29.04.2024 року по 30.06.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 20.05.2015 року отримує пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, яка була призначена на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 29.04.2024 позивачку було переведено на пенсію в разі втрати годувальника. З 01.07.2024 відповідач припинив нарахування пенсії по втраті годувальника та знову перевів позивачку на пенсію за віком на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та нарахував переплату за період з 29.04.2024 по 30.06.2024 в сумі 3758,50 грн., внаслідок невірного проведеного перерахунку пенсії. Вважає дії відповідача щодо припинення виплат пенсії та відмову у поновленні виплати пенсії, а також нарахування переплати з виплати пенсії в сумі 3758, 50 грн. протиправними та такими, що порушують конституційне право позивача на пенсійне забезпечення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, які полягають в припиненні нарахування та виплати для ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, починаючи з 01.07.2024 року, та нарахуванні переплати з виплати пенсії по втраті годувальника в сумі 3758,50 грн. за період з 29.04.2024 року по 30.06.2024 року;
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відновити ОСОБА_1 з 01.07.2024 року нарахування та виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області скасувати нараховану ОСОБА_1 переплату з виплати пенсії по втраті годувальника в сумі 3758,50 грн. за період з 29.04.2024 року по 30.06.2024 року.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, із посиланням на невірне застосування норми матеріального та процесуального права.
Зазначає, що статтею 26 цього Закону №1058 визначено, що право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років. з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років (досягнення позивачем 60 річчя). Відтак, основною умовою визначення права особи на пенсію, є наявність на момент звернення страхового стажу — 30 років. 
Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив, що станом на дату звернення, 29.04.2024 страховий стаж ОСОБА_1 становить 14 років 05 місяців 23 дні. Згідно з пунктом 4 статті 26 Закону у разі відсутності, починаючи з 01.01.2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою – третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою – третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. 
Вказує, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області від 20.05.2024 № 956180123858 прийнято рішення про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 29.04.2024 року 13.06.2024 Управління з питань виплат області повідомило листом ОСОБА_1 , що при опрацюванні пенсійної справи виникла переплата пенсії за період з 29.04.2024 по 30.06.2024 в сумі 3758,50 грн., внаслідок невірно проведеного перерахунку пенсії у зв`язку з переходом з пенсії за віком, що призначена згідно п.1 ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію по втраті годувальника відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила про необґрунтованість заявлених апеляційних вимог, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У відповідності до частини першої статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню враховуючи наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на умовах ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
29.04.2024 ОСОБА_2 переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, що підтверджується рішення про перерахунок пенсії від 06.05.2024 №956180123858.
01.07.2024 відповідач припинив нарахування пенсії по втраті годувальника та знову перевів позивачку на пенсію за віком на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та нарахував переплату за період з 29.04.2024 по 30.06.2024 в сумі 3758,50 грн., внаслідок невірного проведеного перерахунку пенсії.
03.07.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою, у якій просила відновити виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника та скасувати переплату за період з 29.04.2024 по 30.06.2024 в сумі 3758,50 грн.
Листом від 07.08.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило, що згідно з електронною пенсійною справою, з 20.05.2015 позивачу призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону У країни «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Враховуючи надані позивачем документи та відомості реєстру застрахованих осіб, тривалість страхового стажу ОСОБА_2 становить 15 років 4 місяці 4 дні. З огляду на викладене, оскільки пенсійний вік особи визначається в залежності від набутого нею страхового стажу, та, відповідно, і право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника залежить, зокрема, від наявного страхового стажу особи, яка звертається за такою пенсією, то, враховуючи вимоги статті 26 Закону (щодо віку виходу на пенсію та щодо необхідної тривалості страхового стажу не менше 30 років - при призначенні пенсії у 2023 році), на даний час відсутні підстави для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Враховуючи вищезазначене, оскільки переведення з 29.04.2024 на пенсію у разі з втрати годувальника за заявою від 29.04.2024 було безпідставним у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та, відповідно, права на призначення пенсії на умовах статті 26 Закону, то вид та розмір пенсії позивача приведено у відповідність до вимог законодавства: з 29.04.2024 позивачку переведено на пенсію за віком, розмір якої визначено з урахуванням її страхового стажу та заробітної плати відповідно до Закону; за період з 29.04.2024 по 31.05.2024 виникла переплата пенсії в сумі 3758,50 грн.
Вважаючи протиправними є дії відповідача, щодо припинення виплат пенсії та відмову у поновленні виплати пенсії, а також нарахування переплати з виплати пенсії в сумі 3758, 50 грн., позивач звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії відповідача які полягають у припиненні нарахування та виплати для позивача пенсії у зв`язку з втратою годувальника є протиправними, тому наявні підстави для того, аби зобов`язати відповідача відновити з 01.07.2024 року для позивача нарахування та виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV(далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 8 вказаного Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №1058-IVпризначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IVособі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Тобто, законом встановлено право вибору позивача одного з виду пенсій.
Згідно з частиною першою статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти», які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти.
Частиною другою статті 36 Закону №1058-IV зазначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів звертає увагу, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV не ставить в залежність виникнення права дружини на отримання пенсії по втраті годувальника за її померлого чоловіка від наявного страхового стажу заявника за умови отримання нею пенсії за віком або ж після досягнення останньою пенсійного віку.

Апелянт обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не дослідив, що станом на дату звернення, 29.04.2024 страховий стаж ОСОБА_1 становить 14 років 05 місяців 23 дні. Згідно з пунктом 4 статті 26 Закону у разі відсутності, починаючи з 01.01.2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою – третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою – третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. Проте, враховуючи вищенаведене, такі твердження є хибними, оскільки пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, тобто має значення наявність необхідного страхового стажу годувальника, а не особи, що перебувала на його утриманні.
Крім цього, як вірно зазначив суд першої інстанції, в матеріалах справи рішення щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника з 01.07.2024 року відсутнє. Відповідно, відповідачем порушено вимоги ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачу припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо припинення нарахування та виплати для ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, починаючи з 01.07.2024 року.
Апеляційний погоджується із судом першої інстанції, що оскільки в ході розгляду справи встановлено протиправність дій пенсійного органу в частині припинення нарахування та виплати для ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, то відповідно, належить до задоволення й похідна позовна вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області скасувати нараховану позивачу переплату пенсії за період з 29.04.2024 року по 30.06.2024 в розмірі 3758,50 грн.
Крім цього, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відновити ОСОБА_1 з 01.07.2024 року нарахування та виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області – залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі № 460/660/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний