Номер провадження: 22-ц/813/1774/26 
Справа № 522/14499/21
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю. І.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.
за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньопереміщеним особам для покриття витрат на проживання та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання незаконним рішення управління соціального захисту населення у Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про відмову у призначенні та наданні допомоги, як переміщеній особі, для покриття витрат на проживання, стягнення упущеної вигоди, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Ковтун Ю.І. 16 січня 2025 року у м. Одеса, –
встановила:

У серпні 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 , в якій позивач просив стягнути з відповідачки суму надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньопереміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 4914,00 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.10.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. На підставі зазначеного ОСОБА_1 було видано довідку від 27.10.2014 року №5105/000587 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. 15.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до управління із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У вказаній заяві ОСОБА_1 зазначила, що у володінні заявника або будь-кого із членів сім`ї немає житлових приміщень. Також до заяви надала копію довідки, виданої в тому, що вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька. На виконання Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 року № 345 соціальним інспектором було проведено обстеження умов проживання та матеріального стану заявниці, на підставі чого було складено Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. На підставі зазначеного комісією по розгляду заяв з призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в окремих випадках, пільг за фактичним місцем проживання та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особа, (протокол № 22 від 31.10.2019 року) вирішено призначити ОСОБА_1 допомогу внутрішньопереміщеним особам. 11.11.2019 року управлінням було прийнято Рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання з 26.10.2019 року по 25.04.2020 року у розмірі 1564,00 грн щомісяця. 14.04.2020 року Управлінням видано розпорядження на продовження строку виплати допомоги переміщеним особам на проживання до 01.06.2020 року, яким установлено розмір допомоги з 24.04.2020 року по 31.05.2020 року у сумі 1638,00 грн. 29.05.2020 року ОСОБА_1 повторно звернулася до управління із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг. У вказаній заяві ОСОБА_1 зазначила, що у володінні заявника або будь-кого із членів сім`ї немає житлових приміщень. 01.06.2020 року Управлінням, під час проведення перевірки достовірності та повноти інформації, наданої відповідачем для призначення державної допомоги було з`ясовано, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 13.02.2020 року. Зазначив, що у своїх заявах відповідачка зобов`язалася повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин, однак ухилилася від виконання зобов`язання та не повідомила про зміну вказаних обставин, а саме про факт придбання житлового будинку. Оскільки відповідачка не повідомила про зміну обставин, які впливають на призначення допомоги, виникла заборгованість у період з березня 2020 року по травень 2020 року у загальному розмірі 4914,00 грн. Після виявлення факту неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, 02.06.2020 року Управлінням винесено рішення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання, у зв`язку із тим, що сім`я володіє житловим приміщенням розташованим в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території. 02.06.2020 року Управлінням також було винесено розпорядження щодо стягнення надміру виплачених коштів у розмірі 4914,00 грн.
10.03.2023 року до суду першої інстанції надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якій остання просила:
1. Визнати незаконною відмову управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 02.06.2020 року у призначенні та надані ОСОБА_1 допомоги як переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
2. Стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (в особі управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради) упущену вигоду, а саме збитки, завдані ОСОБА_1 внаслідок не отримання допомоги як переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на загальну суму 43300,95 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 28.11.2018 року у справі № 520/4401/16ц, у випадку наявності у внутрішньопереміщеної особи у власності 1/2 частини житлового будинку, який не відповідає вимогам, які пред`являються для житлових будинків та який не є придатний для постійного (всесезонного) проживання протягом року, вказане не є підставою для відмови у призначені адресної допомоги згідно п. 6 Порядку, а також засвідченням факту, недобросовісності набувача вказаної адресної допомоги. Доказом підтвердження того, що будинок, розташований в АДРЕСА_1 не відповідає вимогам, які пред`являються для житлових будинків та який є непридатний для постійного (всесезонного) проживання протягом року, є огляд даного будинку, а також покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є членами ОСМД №21 м. Лозова Харківської області, до якого відноситься й даний житловий будинок. Внаслідок прийняття Управлінням соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси 02.06.2020 року незаконного рішення про відмову у призначені та надані їй допомоги, як внутрішньопереміщеній особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 01.06.2020 року по 01.03.2022 року нею не отримано 43300,95 грн., у зв`язку з чим їй вказаним органом місцевого, самоврядування завдано збитків на вказану суму. Зазначила, що за період з 01.06.2020 року по лютий 2022 року їй Управлінням соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси повинна бути призначена та виплачена допомога, як внутрішньо переміщеній особі, як для особи з інвалідністю 2 групи, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в загальному розмірі 43300,95 грн. А саме за червень 2020 року у розмірі 1883,70 грн.; з липня по листопад 2020 року (включно) у розмірі 1968,80 грн. (щомісячно); з грудня 2020 року по червень 2021 року (включно) у розмірі 2034,35 грн. (щомісячно); з липня 2021 року по листопад 2021 року (включно) у розмірі 2132,10 грн. (щомісячно); з грудня 2021 року по лютий 2022 року (включно) в розмірі 2224,10 грн. (щомісячно) (т. 2 а.с. 32 – 34).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2025 року позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради було задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради суму надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньопереміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 4914,00 грн.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у власності членів сім`ї апелянта не має житлового приміщення/частини житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій області. Фактом засвідчення, що житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 не відповідає вимогам, які пред`являються для житлових будинків та який є непридатний для постійного (всесезонного) проживання протягом року є отримання відповідної інформації з Лозівської дільниці Красноградської філії ПАТ «Харківгаз», КП «Теплоенерго», ДП «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради, направленням відповідного судового доручення до Лозівського міськрайонного суду Харківської області щодо огляду вказаного житлового будинку, а також покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є членами ОСМД №21 м. Лозова Харківської області, до якого відноситься й даний житловий будинок. 
Сторони про розгляд справи на 19.02.2026 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились. 
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст.372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (т. 1 а.с. 9).
27.10.2014 року на ім`я ОСОБА_1 було видано довідку №5105/000587 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (т. 1 а.с. 11).
15.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до управління із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У вказаній заяві ОСОБА_1 зазначила, що у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення / частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення немає (т. 1 а.с. 12).
Згідно довідки № 864/04 від 16.04.2013 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька, як отримувач пенсії за віком з 16.11.1999 року довічно, є інвалідом 2 групи з 16.11.1999 року довічно (т. 1 а.с. 13).
21.10.2019 року соціальним інспектором було проведено обстеження умов проживання та матеріального стану заявниці, на підставі чого було складено Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 14).
Комісією по розгляду заяв з призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в окремих випадках, пільг за фактичним місцем проживання та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньопереміщеним особам (протокол № 22 від 31.10.2019) вирішено призначити ОСОБА_1 допомогу внутрішньопереміщеним особам (т. 1 а.с. 15).
11.11.2019 року управлінням було прийнято Рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, згідно якого ОСОБА_1 з 26.10.2019 року по 25.04.2020 року призначено допомогу у розмірі 1564,00 грн. щомісяця (т. 1 а.с. 16).
Розпорядженням Управління від 14.04.2020 року продовжено строк виплати допомоги переміщеним особам на проживання до 01.06.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 установлено розмір допомоги з 26.04.2020 року по 31.05.2020 року у сумі 1638,00 грн. (т. 1 а.с. 17).
29.05.2020 року ОСОБА_1 повторно звернулася до управління із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньопереміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У вказаній заяві ОСОБА_1 зазначила, що у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення немає (т. 1 а.с. 18).
Під час проведення перевірки достовірності та повноти інформації, наданої ОСОБА_1 для призначення державної допомоги, позивачем було з`ясовано, що за ОСОБА_1 з 13.02.2020 року зареєстровано право власності на 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою № 210946418 від 01.06.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т. 1 а.с. 19).
02.06.2020 року Управлінням винесено рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні допомоги переміщеним особам на проживання, у зв`язку із тим, що сім`я володіє житловим приміщенням, розташованим в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території (т. 1 а.с. 20).
02.06.2020 року Управлінням було винесено розпорядження №650383 щодо стягнення з ОСОБА_1 надміру виплачених коштів у зв`язку з наявністю у власності житла, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення за період з 01.03.2020 року по 31.05.2020 року у сумі 4914,00 грн. (т. 1 а.с. 22).
05.06.2020 року Управлінням на адресу ОСОБА_1 було направлено лист щодо повернення надміру виплаченої суми допомоги у розмірі 4914,00 грн. (т. 1 а.с. 23).
Допитана у судовому засіданні 18.01.2024 року судом першої інстанції свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона є головою ОСББ. Будинок в АДРЕСА_1 . Орієнтовно у 2017-2018 роках перестав бути придатний для проживання. У будинку відрізане опалення, зруйнована підлога, протікає дах, відпадає штукатурка. Пояснила, що вона приходила до будинку у 2017 році з комісією, будинок був занедбаний. У липні 2020 року, коли приїхала ОСОБА_1 , інший власник квартири її не впускала у будинок, у зв`язку з чим було викликано представників поліції. У лютому 2023 року нею та іншими членами комісії було складено акт на прохання ОСОБА_1 та проведено фотофіксацію будинку. Також зазначила, що з 2013 року у будинку ніхто не проживав.
Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно ст. 4 цього Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.
Згідно ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.
Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на час призначення допомоги ОСОБА_1 було визначено Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 (далі Порядок № 505). Вказаний порядок втратив чинність від 22.03.2022 року, однак був дійсним на момент виникнення спірних правовідносин.
Пунктом 2 Порядку № 505 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
Згідно п. 5 Порядку № 505 для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до уповноваженого органу із письмовою заявою, складеною у довільній формі, про надання грошової допомоги і подає документи, визначені цим пунктом.
Уповноважений представник сім`ї пред`являє посадовій особі уповноваженого органу паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус.
Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.
У заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, зокрема: наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.
Згідно п. 10 Порядку № 505, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.
Пунктом 11 Порядку № 505 визначено, що уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин.
Суми грошової допомоги, надмірно виплачені внаслідок подання недостовірних документів, неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги, повертаються: уповноваженим представником сім`ї самостійно; за згодою уповноваженого представника сім`ї у повному обсязі за рахунок наступних виплат грошової допомоги; за рішенням уповноваженого органу за рахунок суми наступних виплат грошової допомоги в обсязі не менш як 20 відсотків щомісячної суми призначеної грошової допомоги.
У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку.
Згідно п. 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що у період з жовтня 2019 року по травень 2020 року ОСОБА_1 отримувала допомогу для покриття витрат на проживання, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується рішенням від 11.11.2019 року та розпорядженням від 14.04.2020 року (т.1 а.с. 16,17).
Після повторного звернення ОСОБА_1 до Управління із заявою від 29.05.2020 року та проведеної перевірки достовірності та повноти інформації, наданої для призначення державної допомоги, позивачем за первісним позовом було установлено, що за ОСОБА_1 з 13.02.2020 року зареєстровано право власності на 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, інформацію про наявність права власності на 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не було відображено у її заяві для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 29.05.2020 року, що вплинуло на встановлення права на отримання грошової допомоги, оскільки наявність у власності будь-кого із членів сім`ї житлового приміщення/частини житлового приміщення впливає на право особи на отримання грошової допомоги, адже в такому разі допомога не призначається (п. 6 Порядку № 505).
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за період з березня 2020 року по травень 2020 року грошова допомога у розмірі 4914,00 грн. ОСОБА_1 отримана безпідставно.
Згідно ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Таким чином, повернення надмірно сплачених сум щомісячної адресної допомоги передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, яка отримала таку допомогу, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
Викладені обставини свідчать, що надмірна сплата державної допомоги відбулась саме з вини ОСОБА_1 в зв`язку із наданням останньою недостовірних даних під час оформлення державної допомоги, тобто внаслідок недобросовісної поведінки набувача, а тому у суду відсутні передбачені п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України підстави для відмови у поверненні безпідставно набутої допомоги.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.02.2019 року у справі № 404/4822/15-ц.
Також колегія суддів приймає до уваги, що з 2016 року у судах трьох інстанцій на розгляді перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою Верховного суду від 13.11.2019 року у справі № 629/354/16-ц частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення апеляційного суду Харківської області від 06.07.2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про витребування у ОСОБА_5 1/2 частини житлового буд. АДРЕСА_3 було скасовано, залишено в цій частині в силі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01.12.2016 року, яким, зокрема, витребувано від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та присадибною земельною ділянкою, розташованого в АДРЕСА_4 (т. 2 а.с. 40 - 46, 47 – 49).
За результатами звернення ОСОБА_1 до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на нерухоме майно, 13.02.2020 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію право власності на 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що спростовує твердження відповідачки за первісним позовом про наявність перешкод для проведення такої реєстрації, зокрема, і у зв`язку з арештом, накладеним на вказане майно в рамках судової справи № 629/354/16ц.
Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що станом на 29.05.2020 року їй не було відомо про реєстрацію права власності на 1/2 частину будинку у м. Лозова, є безпідставними.
Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів ОСОБА_1 про те, що частина будинку, який належить їй на праві власності, є непридатним для проживання, оскільки вони не вливають на вирішення даного спору з огляду на те, що акт огляду приватного будинку від 27.02.2023 року та показання свідка ОСОБА_2 не є належними доказами в розумінні ст. 78 ЦПК України.
Так, згідно п. 6 Порядку № 505 непридатність для проживання в житловому приміщенні підтверджується відповідним актом технічного стану, однак, станом на час складання акту - 27.02.2023 року, Порядок втратив чинність.
Доказів непридатності для проживання 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на час набуття ОСОБА_1 права власності (13.02.2020 року) матеріали справи не містять.
Акт огляду приватного будинку, який складено головою ОСМД № 21 Стрельченко І.І. та членами ОСМД № 21 Свиридовим М.П., ОСОБА_4 відповідно до якого житловий будинок, розташований за адресою: в АДРЕСА_1 , не відповідає вимогам, які пред`являються для житлових будинків та є непридатний для постійного (всесезонного) проживання протягом року, оформлено лише 27.02.2023 року, та стосується вказаного періоду.
Також колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів наявності у голови ОСМД № 21 Стрельченко І.І. та членів ОСМД № 21 Свиридовим М.П., ОСОБА_4 повноважень на складання Акту технічного стану житлового будинку, який вочевидь передбачає, що особи, які його складають, повинні мати технічну освіту, та відповідні повноваження, визначені законом.
Колегія суддів приймає до уваги і той факт, що зазначений Акт не містить нормативного визначення вимог, що пред`являються до житлових будинків, із доказами невідповідності ним житлового будинку за адресою: в АДРЕСА_1 .
Крім того, матеріали справи не містять доказів непридатності вказаного житлового будинку станом саме на червень 2020 року, тобто на той період, коли ОСОБА_1 було відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання з огляду на те, що сім`я володіє житловим приміщенням, розташованим в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території.
Вказані обставини у повному обсязі спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , не відповідає вимогам, які пред`являються для житлових будинків та є непридатний для постійного (всесезонного) проживання протягом року.
Виходячи з наведеного та враховуючи, що ОСОБА_1 не повідомлено Управління з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, які можуть вплинути на отримання адресної допомоги, у зв`язку із чим відповідачці були надміру виплачені кошти за призначеними соціальними допомогами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Управління від 02.06.2020 року було відмовлено ОСОБА_1 у наданні допомоги переміщеним особам на проживання з огляду на те, що сім`я володіє житловим приміщенням, розташованим в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території.
Згідно абзацу другого п. 6 Порядку №505, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.
На час виникнення спірних правовідносин, до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р, Харківська обл., м. Лозова, де розташований житловий будинок, що частково належить ОСОБА_1 , не відносилось.
Оскільки належна ОСОБА_1 житлова нерухомість станом на час її звернення із заявою про призначення допомоги від 29.05.2020 року розташована в іншому регіоні, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, а також за відсутності доказів у зазначений період непридатності цього житлового приміщення до проживання (відповідний акт технічного стану), відповідач рішенням від 02.06.2020 року обґрунтовано відмовив в призначенні допомоги переміщеним особам на проживання, посилаючись саме на наявність у заявниці у власності житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території.
Як зазначалось вище, ОСОБА_1 посилається на неможливість проживання у згаданому житловому приміщені з огляду на його непридатність, на підтвердження чого суду першої інстанції було надано акт від 27.02.2023 року, який складений майже через три роки після її звернення із заявою про призначення допомоги від 29.05.2020 року та до Управління з питань праці та соціального захисту населення наданий не був.
Судом правильно зазначено, що коли особа бажає скористатись своїм правом, зокрема правом на отримання грошової допомоги, така особа зобов`язана вчинити певні дії, зокрема в цій справі, повідомити уповноважений орган про обставини, які надають особі право на отримання грошової допомоги.
Однак, ОСОБА_1 із заявою до Управління про призначення грошової допомоги саме з підстав непридатності до проживання частини житлового приміщення, що перебуває у її власності та/або інших причин, які унеможливлюють користування згаданим приміщенням, - не зверталась.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення відповідача за зустрічним позовом відповідає вимогам закону та прийняте правомірно, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання незаконною відмови Управління соціального захисту населення від 02.06.2020 року у призначенні та надані ОСОБА_1 допомоги, як переміщеній особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а також вимоги про стягнення упущеної вигоди, а саме збитків, завданих ОСОБА_1 , внаслідок не отримання такої допомоги на загальну суму 43300,95 грн., як похідної від основних вимог позову. 
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2025 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, - 

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 19 лютого 2026 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе