ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

22 квітня 2026 року    
м. Чернівці  
справа № 717/1682/25
провадження № 22-ц/822/569/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Одинака О. О. 
суддів: Височанської Н. К., Кулянди М. І.,
за участю секретаря судового засідання Паучек І. І.
заявник ОСОБА_1 
заінтересована особа ОСОБА_2 
виконавчий комітет Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області як орган опіки і піклування
апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 січня 2025 року
головуюча в суді першої інстанції суддя Кудиба З. І.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна.
Заява обґрунтована тим, що заявник є внуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На даний час ОСОБА_2 страждає психічним захворюванням та їй встановлено діагноз – тривожний розлад органічного генезу (гіпертонічна хвороба, церебральний атеросклероз) з вираженим когнітивним зниженням.
ОСОБА_2 внаслідок наявного у неї психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно себе обслуговувати, а тому потребує постійного догляду. У зв`язку з наведеним виникли підстави для визнання її недієздатною та встановлення опіки.
Акцентував увагу на тому, що інших осіб крім нього, які б могли здійснювати належний догляд та бути призначеними опікунами ОСОБА_2 , немає.
Матір заявника ОСОБА_3 , яка є дочкою ОСОБА_2 , хворіє, є інвалідом 3 групи та не може бути призначена опікуном.
З урахуванням викладеного просив суд:
– визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатною;
– призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над недієздатною ОСОБА_2 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , – недієздатною.
В іншій частині заявлених вимог відмовлено.
Встановлено опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Тимчасово, до вирішення питання про призначення опікуна, покладено обов`язок щодо опіки над недієздатною ОСОБА_2 на виконавчий комітет Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області як орган опіки та піклування.
Встановлено строк дії рішення суду в частині визнання ОСОБА_2 недієздатною – два роки з дня набрання ним законної сили.
Рішення суду мотивоване тим, що згідно з частиною третьою статті 297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Оскільки за висновком судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання такої особи недієздатною.
В свою чергу, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , суд першої інстанції керувався тим, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України.
При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер і при ухваленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення та може бути враховане на розсуд суду.
Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого.
Окрім того, у вказаному висновку та в матеріалах справи відсутня інформація про неможливість виконання функцій опікуна іншими членами сім`ї першого ступеня спорідненості за наявності таких, зокрема, матері заявника, а лише надані посилання, що інші особи, які б виявили бажання встановити опіку їм не відомі.
Крім того, суд вказав на те, що у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації з 24 лютого 2022 року указом Президента в Україні введено воєнний стан.
Аналіз норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» дозволяє зробити висновок, що призначення ОСОБА_1 опікуном над його бабою ОСОБА_2 може бути підставою для подальшого отримання відстрочки чи звільнення з військової служби.
Суд наголошує, що умови існування в державі можуть визначати домінування суспільного інтересу над приватним, що характерно для сучасної України, яка перебуває зараз в стані війни.
А тому, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном, за обставин відсутності доведення існування інших споріднених членів сім`ї, які б могли здійснювати опіку над ОСОБА_2 .
Без наявності доказів на підтвердження існування підстав для необхідності призначення опікуна над недієздатною особою саме заявника, за можливості наявності інших родичів першого ступеня споріднення, задоволення заяви може створити передумови для ухилення заявника, який є особою призовного віку, від мобілізації на період воєнного стану, згідно з Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Враховуючи вищевикладене, а також те, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, підстави для задоволення заяви у цій частині відсутні.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення цієї вимоги.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення в частині, що оскаржується, з порушенням норм процесуального та матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги докази, які підтверджують можливість заявника здійснювати повноваження опікуна відносно його недієздатної баби, а також відсутності інших близьких родичів, які б могли здійснювати опіку.
При цьому суд не врахував інтересів самої ОСОБА_2 , яким відповідає призначення її опікуном заявника.
Не врахував у цьому випадку суд і те, що сам факт наявності у ОСОБА_1 статусу військовозобов`язаного не може слугувати підставою для відмови у призначенні його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , яка є його близькою родичкою.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Заявник ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_2 , що підтверджується наступним.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28 квітня 1994 року батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а. с. 7).
Як вбачається з Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а. с. 16).
ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а. с. 17).
Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 7 серпня 2025 року № 1149, ОСОБА_2 хворіє хронічним психічним захворюванням у формі органічного афективного розладу з вираженим когнітивним зниженням. За своїм психічним станом, в силу наявного у неї хронічного психічного захворювання, ОСОБА_2 не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 57-59).
Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 6 серпня 2008 року, ОСОБА_2 отримує пенсію за віком (а. с. 11).
Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається із довідки, виданої Нелиповецьким старостинським округом Кельменецької селищної ради від 25 червня 2025 року за вих. № 305, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно проживають за однією адресою (а. с. 21).
Згідно з копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 280249 ОСОБА_3 з 27 жовтня 2020 року встановлено безстроково третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням (а. с. 19).
Як вбачається з копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 , виданого 11 листопада 2020 року, ОСОБА_3 призначено довічну пенсію по інвалідності (а. с. 18).
Згідно з поданням виконавчого комітету Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області як органу опіки та піклування від 26 вересня 2025 року визнано за доцільне призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 у разі визнання її недієздатною.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам закону, виходячи з наступного.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (частина третя статті 294 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 293 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи суд розглядає в порядку окремого провадження.
Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги (частина третя статті 296 ЦПК України).
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій–п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 (далі – Правила).
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.
Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.
Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).
Системно проаналізувавши зміст зазначених вище норм права, можливо дійти висновку, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (див. постанову Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а (провадження № 11-606апп18) сформулювала правовий висновок про те, що рішення виконавчого комітету як органу опіки та піклування є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у осіб, яких рекомендовано призначити опікунами, таке рішення не порушує прав та обов`язків інших опікунів та підопічного. Правові наслідки для інших опікунів, підопічного виникають виключно в результаті постановлення рішення судом, в процесі чого саме і відбувається оцінка усіх доказів у сукупності, зокрема й оскаржуваного рішення органу опіки та піклування, яке не має наперед встановленої сили для суду, який розглядає справу і вирішує правове питання призначення опікуна недієздатній особі.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23 (провадження № 61-6358св24) вказав, на те, що можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23).
У цій справі із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна звернувся її внук ОСОБА_1 .
Згідно з наявним в матеріалах справи поданням органу опіки та піклування від 26 вересня 2025 року визнано доцільним призначити ОСОБА_1 опікуном над його бабою ОСОБА_2 у разі визнання її недієздатною.
Вказане подання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 виявив бажання бути опікуном хворої баби ОСОБА_2 . Інших родичів, які б виявили бажання бути опікуном немає.
Також органом опіки та піклування при затвердженні подання враховано позитивну характеристику ОСОБА_1 , його стан здоров`я, факт перебування у родинних відносинах.
Відмовляючи у задоволенні вимоги про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною бабою ОСОБА_2 , суд першої інстанції, зазначив, що всупереч вимогам ЦПК України не підтверджено належними та допустимими доказами неможливість її дочки ОСОБА_3 виконувати опікунські обов`язки, тому призначення опікуном ОСОБА_1 є недоцільним і з боку останнього є способом ухилення від мобілізації під час дії в державі воєнного стану.
Колегія суддів вважає такий висновок помилковим. Зокрема суд першої інстанції не звернув уваги на те, що питання про встановлення опіки, призначення опікуна чи співопікуна, заміни опікуна або співопікуна чи звільнення від повноважень опікуна належать до компетенції суду.
У свою чергу, як зазначалося вище, рішення органу опіки та піклування є дорадчим документом і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у осіб, яких рекомендовано та/або не рекомендовано призначити опікуном, адже такому документу може бути надана оцінка в сукупності з іншими доказами у справі судом при вирішенні по суті питання про призначення позивача опікуном/співопікуном.
Зазначаючи підставою для відмови у задоволенні вимог заявника відсутність у поданні органу опіки та піклування інформації про доцільність призначення опікуном недієздатної ОСОБА_2 її дочки ОСОБА_3 та не врахування чи може вона здійснювати таку опіку, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що остання не виявила бажання бути опікуном недієздатної матері. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.
Окрім цього відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, зокрема довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 280249 та копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 , вбачається що ОСОБА_3 встановлено безстроково третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням та призначено довічну пенсію по інвалідності (а. с. 18, 19).
Посилаючись на можливість ОСОБА_3 виконувати обов`язки опікуна своєї матері суд першої інстанції не зазначив, якими доказами це підтверджується, в зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною бабою саме з цієї підстави.
Близькі за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2025 року у справі № 590/1440/23 (провадження № 61-15512св24).
Крім того, частинами першою, другою статті 294 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 20 серпня 2025 року у справі № 462/6374/23 (провадження № 61-2582св25).
Також суд першої інстанції як на підставу для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 вказав на те, що призначення заявника як військовозобов`язаного опікуном недієздатної баби є зловживання правом та спрямоване на уникнення від мобілізації.
Однак в матеріалах справи відсутні докази, які б надавали можливість встановити факт ухилення заявника від проходження військової служби. У цій частині суд не врахував, що висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Не звернув увагу суд і на те, що звернення особи чоловічої статті мобілізаційного віку із заявою про призначення опікуном над недієздатним близьким родичем не є безумовною підставою для відмови у задоволенні такої заяви (див. постанову Верховного Суду від 24 вересня 2025 року у справі № 127/10853/24 (провадження № 61-4534св25).
У цій справі суд першої інстанції обмежившись фактичним посиланням на можливість покладення обов`язків опікуна на інших родичів недієздатної ОСОБА_2 не встановив всіх істотних обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Проте як зазначалося вище суд у випадку сумніву у добросовісності реалізації учасниками справи процесуального обов`язку щодо подання доказів за правилом частини другої статті 294 ЦПК України не був позбавлений можливості за власною ініціативою витребувати необхідні докази.
В свою чергу колегія суддів виходить із того, що у цій категорії справ у період дії воєнного стану, з урахуванням якнайкращих інтересів особи, над якою встановлюється опіка, потрібно з`ясовувати наявність інших осіб, які можуть бути опікунами недієздатного, здійснювати оцінку їх здатності виконання функцій саме опікуна недієздатної особи; досліджувати дійсність намірів військовозобов`язаного як єдиного опікуна недієздатної особи щодо забезпечення її особистих немайнових і майнових прав та інтересів, та ураховувати визначені Правилами критерії, яким має відповідати особа як опікун.
За конкретних обставин цієї справи, а саме: встановлення того, що ОСОБА_2 внаслідок наявного у неї психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; звернення із заявою про встановлення над недієздатною ОСОБА_2 опіки та призначення опікуном її внука ОСОБА_1 , який відповідає критеріям, які ставляться до особи опікуна; доведення факту проживання заявника із недієздатною бабою та фактичного здійснення догляду за нею, що свідчить про реальність наміру в подальшому здійснювати обов`язки опікуна; затвердження органом опіки та піклування подання про доцільність призначення опікуном саме цієї особи та відсутності інших осіб (близьких родичів), які виявили бажання бути опікунами; колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 .
Ухвалюючи рішення у цій справі суд першої інстанції, у зв`язку з відмовою у задоволенні вимоги про призначення заявника опікуном, керуючись вимогами статті 65 ЦК України, згідно з якими до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування, поклав обов`язки щодо опіки над недієздатною ОСОБА_2 на відповідний орган опіки та піклування.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить вимог щодо скасування рішення суду першої інстанції у цій частині.
Разом з цим, відповідно до положень частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з мотивувальної частини цієї постанови апеляційним судом встановлено неправильне застосування норм матеріального права, які визначають вимоги до особи, яка може бути призначена опікуном та критеріїв, що підлягають врахуванню судом при вирішенні питання про призначення особи опікуном або ж про відмову у цьому (наявність родинних відносин, особистих стосунків, можливості виконувати опікунські обов`язки, забезпечення якнайкращих інтересів особи, над якою встановлюється опіка тощо), а саме положень частин другої–п`ятої статті 63, частини першої статті 67 ЦК України, Правил опіки та піклування, що призвело до неправильного вирішення справи та помилкової відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 та ухвалення у цій частині нового рішення про задоволення заяви, також підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції про тимчасове покладення обов`язку щодо опіки над недієздатною ОСОБА_2 на орган опіки та піклування.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , тимчасового покладення обов`язку щодо опіки над недієздатною ОСОБА_2 на виконавчий комітет Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області як орган опіки та піклування, ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 січня 2025 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , тимчасового покладення обов`язку щодо опіки над недієздатною ОСОБА_2 на виконавчий комітет Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області як орган опіки та піклування, скасувати та ухвалити нове рішення.
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 22 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач      Олександр ОДИНАК

Судді :       Наталія Височанська

Мирослава КУЛЯНДА