Справа №592/962/26
Провадження №2-а/592/41/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 лютого 2026 року          м.Суми   
Ковпаківський районний суд м.Суми у складі головуючої судді Корольової Г.Ю., за участю секретаря судового засідання Перев`язки К.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
У С Т А Н О В И В:
21.01.2026 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними, скасувати постанову СУ №2345/2025 від 28.10.2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн за порушення ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 жовтня 2025 року т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову СУ №2345/2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП щодо позивача. Згідно з описовою частиною спірної постанови визначено, що 21 жовтня 2025 року о 15 год. 10 хв. було виявлено, що 21.10.2025 р. громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії (що підтверджується витягом з журналу направлень ВЛК, направленням на проходження ВЛК, повісткою, актом відмови від повістки, відеозаписом на портативну боді-камеру від 21.10.2025 року), таким чином порушив абз. 4 ч.1 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію…Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки вона не містить фактичних обставин правопорушення (коли виник обов`язок проходження ВЛК, коли виписана повістка на проходження ВЛК, жодних номерів записів у журналі проходження ВЛК, направлення на проходження ВЛК, а лише посилання на нормативні акти). Абз. 4 ч.1 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, на який йде посилання у спірній постанові, передбачено наступне: “Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста”. Жодних обов`язків щодо проходження ВЛК вказана норма не передбачає. А, оскільки постанова щодо позивача винесена за відмову від проходження ВЛК, а не за порушення норми про реєстрацію електронного кабінету військовозобов`язаного, вона має бути скасована через невідповідність норми, на підставі якої особа притягається до відповідальності, фактично пред`явленому порушенню. Також вказує, що норма, що визначає обов`язок та процедуру направлення на ВЛК, передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (на неї не здійснено посилання у постанові), і визначає, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово- лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Однак спірною постановою не визначено жодних рішень ВЛК чи ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з якими виник спірний обов`язок ОСОБА_1 . Крім того, до постанови не долучено жодних доказів, не здійснено жодних посилань на докази, і у самій постанові відсутні будь-які докази (конкретні повістки, розпорядження ВЛК чи ІНФОРМАЦІЯ_3 тощо), що підтверджують вину позивача у порушенні, що визначене спірною постановою.
Ухвалою суду від 23.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження.
Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надав письмову заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги просив задовольнити. 
02.02.2026 року представником ІНФОРМАЦІЯ_2 подано відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги не визнають у зв`язку з їх необгрунтованістю, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.
Представник  ІНФОРМАЦІЯ_1  у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду справи, відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову не надано.
Суд, дослідивши докази по справі, дійшов таких висновків.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 28.10.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 була винесена постанова щодо позивача ОСОБА_1 , в якій зазначено, що 21 жовтня 2025 року о 15 год. 10 хв. було виявлено, що 21.10.2025 громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії (що підтверджується витягом з журналу направлень ВЛК, направленням на проходження ВЛК, повісткою, актом відмови від повістки, відеозаписом на портативну боді-камеру від 21.10.2025 року), таким чином порушив абз. 4 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. 
Положеннями ч. 1-4 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до норм статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові, особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення): місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення: нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення: прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності: при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається то адміністративної відповідальності, має право подані пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви відмови від його підписання.
Судом встановлено, що оскаржувана постанова т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 прийнята на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 21.10.2025 року. 
Разом з тим, копію зазначеного протоколу до матеріалів справи не долучено, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити його наявність, зміст, дотримання вимог щодо складення та вручення позивачу.
Крім того, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що унеможливлює перевірку дотримання його права на участь у розгляді справи та реалізацію права на захист. 
Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, у зв`язку з недоведенням відповідачем правомірності свого рішення, неспростуванням належними доказами доводів позивача, викладених у позові, суд вважає недоведеною провину позивача в інкримінованому правопорушенні, яка фактично прирівняна до доведеної невинуватості цієї особи, суд вважає встановленим відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в діяннях позивача, зазначене є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 139 КАС України, у зв`язку із задоволенням позову суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст. 5, 6, 77, 139, 242, 245, 246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:
Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подання адміністративного позову.
Задовольнити позов  ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення СУ №2345/2025 від 28.10.2025 року, що винесена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою притягнуто  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу 17 000 грн, а провадження у справі закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1  на користь  ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 665,60 грн.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Позивач –     ОСОБА_3 ,       АДРЕСА_1 , рнокпп  НОМЕР_1 .
Відповідачі:  ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя Галина КОРОЛЬОВА