ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/668/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/9992/25 Категорія: 304090000 	Скляренко В. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - Савіська Володимира Васильовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

в с т а н о в и в :

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду з вказаним.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.06.2024 між сторонами був укладений в електронній формі Договір про відкриття кредитної лінії №1408-4418, на підставі якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 14 200,00 грн. строком на 365 днів. Всупереч умов кредитного договору вона не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем. Внаслідок цього станом на 10.09.2025 за нею утворилась заборгованість в загальному розмірі 85 029,60 грн., яка складається з наступних сум: прострочена заборгованість за кредитом – 14 200,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими відсотками – 70 829,60 грн. Разом з тим, кредитодавцем було прийняте рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 16 189,42 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 68 840,18грн. 
Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом – 14 200,00 грн. та прострочену заборгованість за нарахованими процентами – 54 640,18 грн., що разом складає 68 840,18 грн.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1408-4418 від 14.06.2024 в розмірі 36 765,22 грн. та 1 293,80 грн. в якості відшкодування судових витрат, тобто усього стягнуто суму коштів в розмірі 38 059,02 грн. 
Рішення суду мотивовано тим, що на момент укладання відповідачем з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитного договору положеннями ч. 5 ст. 8 з врахуванням п.17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1734 (зі змінами в редакції згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023, що набули чинності з 24.12.2023) було передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки за договором про споживчий кредит не може перевищувати наступні значення: в період часу з 24.12.2023 по 21.04.2024 (120 днів) – 2,5%; 22.04.2024 по 19.08.2024 (120 днів) – 1,5%; з 20.08.2024 – 1%.
Крім того, судом встановлено, що позивач має право на застосування до неї пільг, передбачених п. 15 ст. 14 Закону №2011, як дружина військовослужбовця, який брав участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, і на теперішній час з 20.11.2024 перебуває на військовій службі за контрактом, а відтак бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України. При цьому, з огляду на обставини даної справи та позицію сторін, то слід виснувати, що право позивача на застосування пільг щодо нарахування процентів за кредитним зобов`язанням є безумовним стосовно періоду часу, починаючи з 20.11.2024.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що за обставинами даної справи за кредитним договором №1408-4418 кредитор має право на отримання від відповідачки процентів за користування кредитом, які слід обчислювати за денною процентною ставкою 1,45% за період з 05.07.2024 по 19.08.2024 (46 днів), що складає 9 471,40 грн. (14 200 грн. * 1,45% /100% * 46 днів), та за денною процентною ставкою 1% за період з 20.08.2024 по 19.11.2024 (92 дні), що складає 13 064 грн. (14 200 грн. *1% / 100% * 92 дні). Отже загальний розмір правомірно нарахованих кредитором до стягнення процентів, що заявлений в межах позовних вимог, складає суму 22 565,22 грн. (29,82 грн. + 9 471,40 грн. + 13 064 грн.).
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Савісько В.В.подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду у відмовленій частині ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просив його у даній частині скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги товариства в частині стягнення відсотків задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що суд лише установив факт проходження чоловіком відповідача військової служби за контрактом, проте у матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження того, що чоловік відповідача брав або бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України.
Проценти за користування кредитом для військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом нараховуються виключно за період безпосередньої участі у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в антитерористичній операції та інших заходах оборони України у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.06.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1408-4418 в електронній формі (далі – Кредитний договір) /а.с. 12-31/.
Підписання договору з боку позичальника здійснено за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А1609.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 14 200,00 грн.; строк кредитування – 365 календарних днів; базовий період – 21 календарний день; пільгова (знижена) процентна ставка за користування кредитом (на період базового періоду) – 0,01% за кожен день користування кредитом; стандартна процентна ставка за користування кредитом – 1,45% за кожен день користування кредитом. Дата повернення кредиту 13.06.2025.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути кредит та здійснювати сплату процентів за користування кредитом не пізніше визначених графіком платежів дат, які є останніми днями відповідних базових періодів, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця суми, що дорівнює обов`язковому платежу (п. 4.9 договору).
На виконання умов кредитного договору позивач з використанням системи LiqPay здійснив перерахування кредитних коштів 14.06.2024 – у сумі 14 200,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та квитанцією АТ КБ «Приватбанк» /а.с. 32, 33/.
Сторони визнають ту обставину, що відповідач не здійснювала повернення кредитних коштів та сплати інших платежів за користування кредитними коштами у строки, передбачені умовами кредитного договору.
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем станом на 10.09.2025, за відповідачем обчислюється заборгованість в загальному розмірі 85 029,60 грн., з яких: 14 200,00 грн. – тіло кредиту; 70 829,60 грн – відсотки /а.с. 34-39/.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Факт укладення між сторонами 21.03.2024 року договору № 493735-КС-001 про надання кредиту у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» відповідачем не спростовано.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.
Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Ці положення внесені до зазначеного закону України від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року, тобто були чинними на час укладення кредитного договору.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) викладено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).
Як вбачається з матеріалів справи, з 11.08.2011 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 77).
Чоловік позивача з 20.11.2024 по 20.10.2025 перебував на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується відповідною довідкою від 20.10.2025 (форма 5) (а.с. 80). При цьому, чоловік позивача в період з 25.11.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, що підтверджується відповідною довідкою та посвідченням (а.с. 79, 81, 82).
Отже, з огляду на надані відповідачем документи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для звільнення її від нарахованих процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", починаючи з 20.11.2024.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 35, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - Савіська Володимира Васильовича– залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 грудня 2025 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді