ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ,01032,тел.(044)235-95-51,е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" лютого 2026 р.  м. Київ Справа № 911/3404/25 
Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Фізичної особи-підприємця Лялюка Степана Дмитровича	
до	Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансплюс ЛТД»	
про	стягнення 551196,50 грн.	
без повідомлення (виклику) сторін
суть спору:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Лялюка Степана Дмитровича (далі – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансплюс ЛТД» (далі – відповідач) про стягнення 551196,50 грн., з яких 323049,16 грн. основного боргу, 59021,08 грн. інфляційних втрат, 16003,51 грн. 3% річних, 153122,75 грн. пені.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів від 23.01.2024 № 23012024/1 щодо здійснення розрахунку за надані транспортні послуги згідно актів здачи-прийняття робіт (надання послуг) від 06.02.2024 № Т-0092, від 27.02.2024 № Т-0169, від 27.02.2024 № Т-0170, від 28.02.2024 № Т-0182 у встановлений договором строк, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 323049,16 грн., на суму якої (заборгованості) за час прострочення позивач нарахував інфляційні втрати, 3% річних та пеню в заявлених до стягнення розмірах.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.12.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено сторонам процесуальні строки для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу надати суду у строк встановлений для подання відзиву докази належного виконання своїх зобов`язань за договором про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів від 23.01.2024 № 23012024/1 щодо здійснення розрахунку за надані транспортні послуги згідно актів здачи-прийняття робіт (надання послуг) від 06.02.2024 № Т-0092, від 27.02.2024 № Т-0169, від 27.02.2024 № Т-0170, від 28.02.2024 № Т-0182 у встановлений договором строк; контррозрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 3% річних та пені.
Сторони повідомлені про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання до їх електронних кабінетів копії ухвали в електронній формі.
У встановлений судом строк відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позовну заяву не надав. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд
встановив:
Між сторонами у справі було укладено договір про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів від 23.01.2024 № 23012024/1 (далі – договір), відповідно до умов якого позивач – виконавець зобов`язується надавати відповідачу - замовнику транспортні послуги по перевезенню вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученні (надалі - послуги), а замовник зобов`язується оплачувати надані послуги в порядку та на умовах цього договору (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуг перевезення визначається в усній домовленості та підтверджується у виставленому виконавцем замовнику рахунку. Після виконання перевезення замовнику надається Акт надання послуг.
За умовами пп. 3.1.1 п. 3.1 договору Акт надання послуг підписується сторонами протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання Акту надання послуг замовником. У випадку незгоди сторони в підписанні Акту надання послуг, замовник надає письмову мотивовану відмову в його підписанні протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання Акту надання послуг замовником. До моменту підписання Акту надання послуг, факт перевезення підтверджується товарно-транспортною накладною або подорожнім листом замовника з підписом представника вантажоодержувача або вантажовідправника.
Згідно з п. 3.2 договору замовник здійснює повну оплату, згідно виставленого рахунку виконавцем, протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання сторонами Акту надання послуг. 
У відповідності до п. 3.3 договору оплата здійснюється у безготівковому порядку на поточний рахунок виконавця.
Договір набирає чинності з дати підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2024 року включно (п. 7.1 договору).
На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу транспортну послугу по перевезенню вантажу із м. Щецін (Польща) до с. Селещина (Полтавська обл., Україна) на суму 113049,16 грн. на підставі заявки № 250124/3 від 25.01.2024 рок, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 06.02.2024 № Т-0092, який підписаний в двосторонньому порядку виконавцем та уповноваженою особою замовника, підписи яких скріплені печатками ФОП та товариства.
Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру № Т-0111 від 02.02.2024 на суму 113049,16 грн., посилання на який міститься в акті здачі-приймання робіт (надання послуг) від 06.02.2024 № Т-0092, що свідчить про його наявність у замовника.
На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу транспортну послугу по перевезенню вантажу із м. Щецін (Польща) до с. Козирщина (Дніпропетровська обл., Україна) на суму 105000,00 грн. на підставі заявки № 140224/1 від 14.02.2024, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 27.02.2024 № Т-0169, який підписаний в двосторонньому порядку виконавцем та уповноваженою особою замовника, підписи яких скріплені печатками ФОП та товариства.
Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру № Т-0175 від 15.02.2024 на суму 105000,00 грн., посилання на який міститься в акті здачі-приймання робіт (надання послуг) від 27.02.2024 № Т-0169, що свідчить про його наявність у замовника.
На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу транспортну послугу по перевезенню вантажу із м. Щецін (Польща) до с. Козирщина (Дніпропетровська обл., Україна) на суму 105000,00 грн. на підставі заявки № 160224/1 від 16.02.2024, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 27.02.2024 № Т-0170, який підписаний в двосторонньому порядку виконавцем та уповноваженою особою замовника, підписи яких скріплені печатками ФОП та товариства.
Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру № Т-0176 від 16.02.2024 на суму 105000,00 грн., посилання на який міститься в акті здачі-приймання робіт (надання послуг) від 27.02.2024 № Т-0169, що свідчить про його наявність у замовника.
На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу транспортну послугу по перевезенню вантажу із м. Щецін (Польща) до смт. Слобожанське (Харківська обл., Україна) на суму 105000,00 грн. на підставі заявки № 160224/2 від 16.02.2024, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28.02.2024 № Т-0182, який підписаний в двосторонньому порядку виконавцем та уповноваженою особою замовника, підписи яких скріплені печатками ФОП та товариства.
Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру № Т-0184 від 16.02.2024 на суму 105000,00 грн., посилання на який міститься в акті здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28.02.2024 № Т-0182, що свідчить про його наявність у замовника.
Всього на виконання умов договору позивачем було надано відповідачу послуги по перевезенню вантажу загальною вартістю 428049,16 грн.
В матеріалах справи містяться також міжнародні автомобільні транспортні накладні (CMR) в кількості 4 шт. за №№ UkrGas JSC W05-35, UkrGas JSC W07-09, UkrGas JSC W07-27, UkrGas JSC W07-28.
На підставі платіжної інструкції від 05.03.2024 № 3120 відповідачем було оплачено 105000,00 грн. за транспортні послуги згідно рахунку № Т-0111 від 02.02.2024.
Разом з тим, свої зобов`язання щодо здійснення повного розрахунку за отримані послуги з перевезення вантажу за переліченими вище актами, відповідач не виконав, в зв`язку з чим за ним рахується борг в розмірі 323049,16 грн. – різниця між перерахованими грошовими коштами та загальною вартістю наданих послуг. Доказів протилежного суду не надано.
Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Положеннями частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за надані послуги з перевезення вантажу, в зв`язку з чим, за ним на час розгляду справи рахується борг в розмірі 323049,16 грн. Доказів сплати вказаного боргу відповідач суду не надав.
Згідно з вимогами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 323049,16 грн. заборгованості.
Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за надані послуги у строк визначений договором, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з прострочених сум грошового зобов`язання в заявленому до стягнення розмірі.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з простроченої суми за період прострочення з березня 2024 року по жовтень 2025 року складають 59021,08 грн., 3% річних з прострочених сум за загальний період прострочення з 17.02.2024 по 31.10.2025 складають 16003,51 грн.
Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних є арифметично вірними, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи. 
Позивач на підставі п. 4.5 договору просить суд стягнути з відповідача за порушення строку оплати наданих послуг, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення, яка за його розрахунком з прострочених сум за загальний період прострочення 17.02.2024 по 31.10.2025 складає 153122,75 грн.
Відповідно до п. 4.5 договору, з у випадку порушення замовником строку оплати наданих послуг, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен прострочений день від вартості несплаченого платежу.
Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.
Відповідно до частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Умови договору про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів від 23.01.2024 № 23012024/1 щодо сплати пені за кожний день прострочення не можуть розцінюватися як установлення цими умовами іншого, ніж передбачений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.
Пеня за порушення зобов`язань відповідача щодо здійснення розрахунку за надані транспортні послуги всупереч положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахована позивачем більше ніж за 6 місяців.
Згідно з правильним арифметичним розрахунком, який зроблений судом з врахуванням зазначених вище норм чинного законодавства, зокрема, ч. 6 ст. 232 ГК України (чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), періоду нарахування пені заявленого позивачем, пеня підлягає стягненню в розмірі 45659,04 грн. В решті позовної вимоги в частині стягнення суми пені в розмірі 107463,71 грн. суд відмовляє, з огляду на її безпідставність, оскільки, пеня нарахована всупереч положень ч. 6 ст. 232 ГК України за більше ніж 6 місяців.
З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, а також враховуючи, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за надані послуги у строк визначений договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 323049,16 грн. основного боргу, 59021,08 грн. інфляційних втрат, 16003,51 грн. 3% річних, 45659,04 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті вимог про стягнення 107463,71 грн. пені суд відмовляє, з огляду на її безпідставність, оскільки, пеня нарахована всупереч положень ч. 6 ст. 232 ГК України за більше ніж 6 місяців.
Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 6614,36 грн.
Згідно положень ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Між Фізичною особою-підприємцем Лялюком Степаном Дмитровичем (далі - замовник) та адвокатським бюро «Оприско та партнери» (далі – виконавець) було укладено договір про надання правової допомоги від 1.10.2025 № 1-0110/25-г (далі – договір надання правової допомоги), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе доручення замовника про надання йому юридичної допомоги, обумовленого Замовником виду та в його інтересах, на умовах, визначених цим договором, а Замовник зобов`язується оплатити послуги Виконавця та у випадку необхідності відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з виконанням договору (п. 1.1 договору надання правової допомоги).
Згідно з п. 1.2 договору надання правової допомоги полягає у наданні замовнику правової допомоги та у представництві інтересів Замовника в суді а також в інших органах, установах, організаціях, підприємствах всіх форм власності з усіма правами, якими налілений представник згідно чинного законодавства України у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Лялюка Степана Дмитровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПЛЮС ЛТД» про стягнення заборгованості.
У відповідності до п. 2.1 договору надання правової допомоги виконавець бере на себе виконання наступної правової роботи: а) представляс у встановленому порядку інтереси Замовника в суді, а також в інших органах, установах, організаціях, підприємствах всіх форм власності у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Лялюка Степана Дмитровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПЛЮС ЛТД» про стягнення заборгованості; б) готує проект позовної заяви, бере участь у підготовці процесуальних документів по справі, підписує та подає заяви, позовні заяви, клопотання, скарги, письмові пояснення, заперечення, інші документи; в) бере участь у збиранні доказів; г) надає консультації по веденню справи; д) підписує та подає всі необхідні документи; е) користується усіма без винятку процесуальними правами представника, передбаченими чинним законодавством.
Згідно з 4.1 договору оплата послуг Виконавця Замовником здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця.
Сторони узгодили, що за ведення у суді першої інстанції справи за позовом Фізичної особи-підприємця Лялюка Степана Дмитровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПЛЮС ЛТД» про стягнення заборгованості, що включає збір та опрацювання доказів, вироблення правової позиції, підготовку та подання позовної заяви, участь у судових засіданнях (за необхідності), вчинення всіх інших необхідних дій по представництву позивача у зазначеній справі в суді першої інстанції Замовник сплачує виконавцеві гонорар у фіксованій сумі 20000,00 гривень (п. 4.2 договору).
Надання зазначених послуг адвоката підтверджується складеною та підписаною адвокатом позовною заявою.
За надані адвокатські послуги позивач сплатив на користь адвокатського бюро грошові кошти в розмірі 20000 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 04.11.2025 № 76509823-1 на суму 20000,00 грн.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок щодо гонорару успіху викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).
Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (такий висновок міститься в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 12 січня 2023 року у справі № 911/272/21, від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21, від 20 грудня 2022 року у справі № 910/6310/21).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.).
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Виходячи з зазначеного та критеріїв, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України, беручи до уваги те, що результат вирішення спору не впливав на репутацію сторін, справа не викликала публічний інтерес, поведінка відповідача під час розгляду справи не призводила до затягування її розгляду, зокрема, відповідач не заперечував проти позовних вимог, ним не подавався ні відзив на позовну заяву ні будь-які інші необґрунтовані заяви і клопотання, не заявлялись безпідставні твердження, не заперечувались обставини, які мають значення для справи, що в свою чергу виключило витрачання зайвого часу на підготовку відповідних реакцій позивача у вигляді підготовки та подачі до суду відповіді на відзив, пояснень чи заперечень на відповідні заяви відповідача з процесуальних питань, виконані адвокатом роботи не потребують витрачення значного часу адвокатом, не мають великого обсягу наданих послуг, не мають характеру необхідних, такі витрати є неспівмірними з виконаною адвокатом роботою, а їх відшкодування матиме надмірний характер, тягар для відповідача, що не узгоджується із принципом розподілу судових витрат то, з урахуванням викладеного, сума витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. грн. є необґрунтованою та нерозумною.
У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав покладення заявлених позивачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. на відповідача.
Решта витрат на професійну правничу допомогу пов`язаних із розглядом справи у розмірі 10000,00 грн. підлягають розподілу відповідно до вимог ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково, то відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 
вирішив:
1. Позов Фізичної особи-підприємця Лялюка Степана Дмитровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансплюс ЛТД» про стягнення 551196,50 грн., з яких 323049,16 грн. основного боргу, 59021,08 грн. інфляційних втрат, 16003,51 грн. 3% річних, 153122,75 грн. пені задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансплюс ЛТД» (вул. Погребняка, 1, кім. 110, с. Чубинське, Бориспільський район, Київська обл., ідентифікаційний код 38568237) на користь Фізичної особи-підприємця Лялюка Степана Дмитровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 323049 (триста двадцять три тисячі сорок дев`ять) грн. 16 коп. основного боргу, 59021 (п`ятдесят дев`ять тисяч двадцять одну) грн. 08 коп. інфляційних втрат, 16003 (шістнадцять тисяч три) грн. 51 коп. 3% річних, 45659 (сорок п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 04 коп. пені, 5324 (п`ять тисяч триста двадцять чотири) грн. 79 коп. витрат по сплаті судового збору, 8050 (вісім тисяч п`ятдесят) грн. 35 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
3. В решті позовних вимог Фізичної особи-підприємця Лялюка Степана Дмитровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансплюс ЛТД» про стягнення 107463,71 грн. пені відмовити.
Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.
Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України. 
Дата складання та підписання повного тексту рішення 25.02.2026.

Суддя Ю.В. Подоляк