ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/32956/25 Суддя першої інстанції: Колеснікова І.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Файдюка В.В.,
суддів Бужак Н.П., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу секретаря Зіньківської міської ради Прокопенка Олександра Борисовича на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до секретаря Зіньківської міської ради Прокопенка Олександра Борисовича, третя особа - виконавчий комітет Зіньківської міської ради, про визнання протиправними бездіяльності і дій, -
ВСТАНОВИЛА:
У червні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до секретаря Зіньківської міської ради Прокопенка Олександра Борисовича (далі - відповідач, Секретар міськради), третя особа - виконавчий комітет Зіньківської міської ради (далі - третя особа, Виконком Зіньківської міськради), в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність секретаря Зіньківської міської ради Прокопенка О.Б., який тимчасово виконує обов`язки міського голови, щодо незабезпечення винесення та невинесення на розгляд сесії Зіньківської міської ради листів Диканської окружної прокуратури (від 03.11.2023 №51-5649вих-23, від 07.11.2023 №51-5703вих-23, від 15.11.2023 №51-5837вих-23, від 15.11.2023 №51-5839вих-23, від 27.12.2023 за №51-6518вих23, від 27.12.2023 за №51-6519вих-23, від 27.12.2023 №51-6520вих-23, від 28.12.2023 за №51-6561 вих-23), надісланих до Зіньківської міської ради у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру»;
- визнати протиправними дії секретаря Зіньківської міської ради Прокопенка О.Б., який тимчасово виконує обов`язки Зіньківського міського голови, щодо одноособового розгляду зазначених листів та прийняття рішення за результатами їх розгляду без винесення на пленарне засідання сесії Зіньківської міської ради.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 позов задоволено повністю.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що повноваження виконавчого органу міської ради, міського голови щодо звернення до суду кореспондуються з їх власними або делегованими повноваженнями, а тому виконавчі комітети рад та їх відповідні голови не мають права втручатися або перебирати на себе повноваження ради як представницького органу місцевого самоврядування, що реалізуються виключно на пленарних засіданнях. Суд поряд з іншим підкреслив, що неподання відповідачем відзиву на позов кваліфіковано як визнання позовних вимог в силу положень частини четвертої статті 159 КАС України.
Не погоджуючись із указаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано зловживання позивачем своїми процесуальними правами шляхом подання до суду першої інстанції двох ідентичних позовних заяв. Підкреслює, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Зіньківської міської ради, є також працівником ПрАТ «Автотранспортне підприємство-15339», власником якого є ОСОБА_2 , який, зокрема, є відповідачем у справах за позовом Диканської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Зіньківської міської ради про визнання недійсними договорів оренди землі, що свідчить про наявність очевидного конфлікту інтересів. Наголошує, що всупереч висновків суду чинним законодавством не передбачено обов`язку міської ради розглядати листи прокуратури на пленарних засіданнях, а суд безпідставно ототожнив поняття інформаційної відповіді з вирішенням питання радою. Наголошує на неправильному застосуванні судом положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також на тому, що в силу усталеної позиції Верховного Суду правом захищати інтереси територіальної громади в суді наділений представницький орган, а не депутат місцевої ради.
Після усунення визначених в ухвалі від 05.01.2026 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2026 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Свою позицію обґрунтовує тим, що повторне подання позовної заяви до Київського окружного адміністративного суду було зумовлене тривалим невідкриттям провадження у справі та подальшим вилученням ухвали про відкриття провадження з Єдиного державного реєстру судових рішень як такої, що не відповідала оригіналу судового рішення через допущену технічну помилку. Підкреслює, що позивач не представляє інтереси ОСОБА_2 у місцевій раді та не є працівником його підприємства. Наголошує, що всупереч доводів апелянта викладена в адресованих прокуратурі листах позиція не є інформаційною перепискою, у той час як прийняття рішень щодо звернення до суду із позовом належить до компетенції ради. Крім того, зауважує, що із вказаним позовом ОСОБА_1 не зверталася як представник територіальної громади, а як громадянин України.
Відзиву на апеляційну скаргу від Виконкому Зіньківської міськради не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження з 14.04.2026.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Друмова Т.М. як депутат Зіньківської міської ради зверталася до Секретаря міськради Прокопенка О.Б., який тимчасово виконує обов`язки міського голови, з пропозицією надання, зокрема, копій листів органів прокуратури, які надіслані у період з червня по грудень 2023 року та впродовж всього 2024 року до Зіньківської міської ради у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідей Зіньківської міської ради з додатками до таких листів, копій розпорядчих актів органів міської ради, на яких розглядалися у 2023 та 2024 роках повідомлення прокуратури про виявленні порушення та необхідність здійснення реагування (т. 1 а.с. 59-60, 62, 64).
За результатами розгляду запитів листами Виконкому Зіньківської міськради від 30.01.2025 № 02.2.1-06/358, від 11.02.2025 № 02.2.1-06/598 та від 26.02.2025 № 02.2.-06/878, підписаними відповідачем, відмовлено у наданні такого виду інформації з тим обґрунтуванням, що вирішення цих питань перебуває у площині КПК України.
Одночасно з цим, як свідчать матеріали справи, позивач звернулася із запитом до Диканської окружної прокуратури та прокуратури Полтавської області про надання інформації та копій листів, які надіслані до Зіньківської міської ради у період червень-грудень 2023 року та впродовж всього 2024 року та чи здійснюється Диканською окружною прокуратурою та прокуратурою Полтавської області процесуальне керівництво у кримінальних провадженнях щодо посадових осіб Зіньківської міської ради за фактами невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків (т. 1 а.с. 19).
Полтавська обласна прокуратура 13.02.2025 (лист № 15/1-982 вих25) повідомила, що відповідні запити та повідомлення до Зіньківської міської ради не направлялися, процесуальне керівництво у кримінальних провадженнях щодо службових осіб Зіньківської міської ради не здійснюється.
У свою чергу Диканська окружна прокуратура (лист від 11.02.2025 № 51/1-798вих-25) надала позивачу копії запитуваних листів та повідомлень. Додатково повідомила, що процесуальне керівництво у кримінальних провадженнях щодо посадових осіб Зіньківської міської ради не здійснюється.
Із документів, наданих прокуратурою на запит позивача, вбачається, що 03.11.2023, 07.11.2023 та 15.11.2023 керівник окружної прокуратури, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», надіслав до Зіньківської міської ради листи за № 51-5649 вих-23, № 51-5703 вих-23, № 51-5837 вих-23 та № 51-5839 вих-23 з пропозицією вжити заходів до усунення можливих порушень у земельній сфері, у тому числі у судовому порядку.
Листи адресовані Зіньківській міській раді (код ЄДРПОУ 13955982), яка діє в інтересах розпорядника земель в особі Зіньківської міської об`єднаної територіальної громади, а не виконкому Зіньківської міської ради (код ЄДРПОУ 44123741) чи особисто міському голові чи секретарю ради.
Направлення цих листів, як вбачається з їх змісту, обумовлено тим, що окружна прокуратура встановила можливі порушення з боку Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області при передачі на підставі наказів у 2014 та 2015 роках земельних ділянок державної власності в строкове користування фізичній особі та укладення договорів оренди. Однак у подальшому на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ, який набрав чинності 27.05.2021, повноваження по розпорядженню такими землями передано органам місцевого самоврядування.
У свою чергу, відповідач повідомив окружну прокуратуру про те, що Зіньківська міська рада не може самостійно здійснити заходи до усунення порушень у судовому порядку, оскільки правовідносини виникли до утворення Зіньківської територіальної громади, договори оренди міській раді не передані попереднім розпорядником, а отже міська рада звернулася з відповідними листами до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо передачі договорів та наказів по спірному питанню. Також повідомлено, що Зіньківська міська рада не заперечує щодо представництва прокуратурою Полтавської області інтересів держави в особі міської ради в судовому порядку.
Відповіді оформлені на бланках виконкому міськради від 06.12.2023 за № 08.1-18/4295, від 08.12.2023 за № 08.1-18/4327 та від 18.12.2023 за № 08.1-18/4427, № 08.1-18/4428. Додатків не містять.
У подальшому Диканською окружною прокуратурою на підставі частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» 27.12.2023 та 28.12.2023 надіслані повідомлення до Зіньківської міської ради за № 51-6518вих23, за № 51-6519вих-23, № 51-6520вих-23, № 51-6561вих-23 про те, що у зв`язку з не зверненням міської ради до суду, окружна прокуратура звертається до суду в інтересах держави в особі міськради про визнання недійсними договорів оренди земель, скасування державної реєстрації та їх повернення.
Як встановлено судом першої інстанції, листи і повідомлення прокурора, адресовані виключно Зіньківській міській раді як уповноваженому органу, на її розгляд не надходили, міська рада їх не розглядала та рішення не приймала. Відповідач за наявності встановленого обов`язку не організував та не забезпечив доведення до відома та розгляд міської ради листів прокуратури.
При цьому, згідно з відповіддю Виконкому Зіньківської міськради від 28.03.2025 № 02.2.1-06/1486, підписаного відповідачем, позивачу відмовлено у наданні інформації про те, чи делегувалися сесією міськради у 2020 - 2024 роках на користь виконкому чи профільної депутатської комісії міськради її повноваження у сфері регулювання земельних відносин. Проте повідомлено, що рішення міськради публікуються на офіційному сайті Зіньківської міської ради.
Як вбачається із наявних доказів у матеріалах справи, отримані позивачем із сайту Зіньківської міської ради https://www.zink.gov.ua/, немає рішень про делегування таких повноважень.
Із копій протоколів пленарних засідань сесії Зіньківської міської ради від 07.11.2023, 06.12.2023, 25.12.2023 та 16.01.2024, наявних у справі та отриманих позивачем із даних, розміщених на офіційному сайті міськради (https://archive-zinkgovua.site/2023-rik-14-09-30-02-03-2023/) немає рішень, які підтверджували б факт розгляду та прийняття рішень за листами Диканської окружної прокуратури.
Додатковим підтвердженням цього є відеозаписи сесій Зіньківської міської ради, розміщеними за таким посиланням: https://www.zink.gov.ua/publichna-informacziya/videozapysy-sesij-miskoyi-rady/, https://archive-zinkgovua.site/news/1703578388/, https://archive-zinkgovua.site/news/1702884293/, https://archive-zinkgovua.site/news/1703575689/.
Суб`єктом владних повноважень також не надано доказів на підтвердження того факту, що листи окружної прокуратури, адресовані міській раді, розглядалися на засіданнях виконкому міської ради та ним ухвалювалися відповідні рішення, за результатами чого підготовлено відповіді.
Викладене і стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом.
На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 1, 10, 11, 12, 18-1, 25, 26, 33, 38, 42, 49, 59, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 2, 3, 4, 30 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки всупереч виключних повноважень міської ради її секретарем одноосібно розглянуто листи прокуратури та вирішено питання щодо можливості звернення до суду.
З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.
Відповідно до частини третьої-четвертої статті 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі - Закон № 280/97-ВР).
Приписи статті 2 указаного Закону визначають, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
За змістом статті 4 Закону № 280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, на принципах народовладдя, законності, гласності, колегіальності, поєднання місцевих і державних інтересів, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб, судового захисту прав місцевого самоврядування.
Із змісту статті 1 Закону № 280/97-ВР випливає, що представницький орган місцевого самоврядування - це виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.
Виконавчі органи рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами. Посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
У свою чергу, частиною третьою статті 10 Закону № 280/97-ВР передбачено, що представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.
Відповідно до частин першої і третьої статті 12 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.
За змістом частини четвертої статті 42 Закону № 280/97-ВР до повноважень сільського, селищного, міського голови віднесено забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та органів виконавчої влади, організація в межах, визначених Законом, роботи відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; видає розпорядження у межах своїх повноважень.
Частиною п`ятою статті 42 Закону № 280/97-ВР передбачено, що сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.
У свою чергу, як правильно підкреслено судом першої інстанції, статтями 25, 26 Закону № 280/97-ВР передбачені загальна та виключна компетенція та повноваження сільської, селищної, міської рад.
Так, у пункті 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР закріплено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
При цьому, згідно з частинами першою і другою статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Колегією суддів враховується, що за правилами частин першої і другої статті 11 Закону № 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам.
Відповідно до частини шостої статті 59 Закону № 280/97-ВР виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Статтею 33 Закону № 280/97-ВР окреслені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, до яких законодавець відніс як власні (самоврядні), так і делеговані повноваження.
Проте, як правильно підкреслено судом першої інстанції, серед переліку цих повноважень відсутня компетенція вирішувати питання розпорядження землями комунальної власності та припиняти договори оренди, стороною у яких є міська рада. 
Разом з тим, як вже було підкреслено вище, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Отже, розгляд листів Диканської окружної прокуратури, направлених Зіньківської міській раді у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» з питань, що стосуються усунення порушень вимог земельного законодавства при передачі в оренду ряду земельних ділянок, мав здійснюватися безпосередньо радою як органом місцевого самоврядування та представником територіальної громади на відповідному пленарному засіданні, а не її виконавчим комітетом. До того ж, як було встановлено вище, доказів, що відповідні повноваження були делеговані Зіньківською міською радою її виконавчому комітету матеріали справи не містять.
Згідно із статтею 18-1 Закону № 280/97-ВР орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, має право на звернення до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
Підпунктом 4 пункту «а» частини першої статті 38 Закону № 280/97-ВР визначено вичерпний перелік обставин, за наявності яких виконавчі органи сільських, селищних, міських рад мають право на звернення до суду, а саме з питань визнання незаконними актів органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальної громади, а також повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
У свою чергу, пунктом 15 частини четвертої статті 42 Закону № 280/97-ВР передбачено, що сільський, селищний, міський голова звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів.
Викладене свідчить, що повноваження виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради та сільського, селищного та міського голів щодо звернення до суду обмежуються наданими їх положеннями Закону №280/97-ВР повноваженнями, а відтак останні не вправі перебирати на себе повноваження міської ради як представницького органу місцевого самоврядування, що реалізуються виключно на пленарних засіданнях, у тому числі щодо вирішення питання про звернення до суду із позовом про розірвання договорів оренди землі.
Відтак, листи Диканської окружної прокуратури, надіслані Зінківській міській раді у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» з питань, що стосуються земельних відносин, як правильно зазначив суд першої інстанції, мали розглядатися органом місцевого самоврядування на пленарному засіданні, а не одноособового секретарем міської ради.
При цьому у спірному випадку відповідач помилково відносить відповіді на листи прокуратури до інформаційних відповідей, оскільки в останніх прямо зафіксована позиція ради як органу місцевого самоврядування щодо порушених прокуратурою питань у сфері регулювання земельних відносин.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у спірному випадку відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у незабезпеченні винесення та невинесення на розгляд пленарного засідання Зіньківської міської ради листів Диканської окружної прокуратури від 03.11.2023 № 51-5649 вих-23, від 07.11.2023 № 51-5703 вих-23, від 15.11.2023 № 51-5837 вих-23, від 15.11.2023 № 51-5839 вих-23, від 27.12.2023 за № 51-6518 вих23, від 27.12.2023 за № 51-6519 вих-23, від 27.12.2023 № 51-6520 вих-23, від 28.12.2023 за № 51-6561 вих-23, адресовані Зіньківській міській раді, а також про те, що відповідач без належних на те правових підстав розглянув такі листи та прийняв рішення без винесення на засідання компетентного органу.
З огляду на викладене Київський окружний адміністративний суд прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Посилання апелянта на те, що позивачем допущено зловживання процесуальними правами, що виявилося у поданні до суду першої інстанції двох однакових позовних заяв, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Як свідчать матеріали справи та не заперечується ОСОБА_1 , остання у квітні 2025 року звернулася вперше до суду із вказаним позовом, який був залишений без руху ухвалою від 05.05.2025 (справа №320/22011/25). Як зазначає позивач, після усунення недоліків ухвалою від 06.06.2025 було відкрито провадження у справі, про що ОСОБА_1 надійшло повідомлення у мобільний застосунок «ДіЯ». Проте, у подальшому 11.06.2025 в Єдиному державному реєстрі судових рішень з`явилося повідомлення, що доступ до документу обмежено на підставі листа суду від 10.06.2025 № 320/22011/25- вих (Вх. № 9323/03-25 від 10.06.2025), як до такого, що не відповідає оригіналу судового рішення через допущену технічну помилку під час його надсилання до Єдиного державного реєстру судових рішень. У зв`язку з чим позивач 25.06.2025 звернулася до Київського окружного адміністративного суду із заявою про повернення позову та сплаченого судового збору з огляду на тривале невідкриття провадження у справі, неможливість отримання ухвали від 06.06.2025 та у зв`язку з цим існування сумнівів в неупередженості суду.
Указані обставини, на переконання колегії суддів, з урахуванням невідкладного подальшого повторного подання вказаного позову вже 27.06.2025 жодним чином не свідчать про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами, а навпаки свідчать про намагання ефективно у передбачений процесуальним законом спосіб забезпечити їх реалізацію. Постановлення лише 21.10.2025 ухвали про повернення вперше поданої позовної заяви у справі №320/22011/25, на думку суду апеляційної інстанції, не впливає на вказаний вище висновок про те, що при зверненні до суду із вказаним позовом вдруге після подання заяви про повернення позову у справі №320/22011/25 позивач діяв недобросовісно чи допустив зловживання наданими процесуальними правами.
З приводу аргументів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Зіньківської міської ради, є також працівником ПрАТ «Автотранспортне підприємство-15339», власником якого є ОСОБА_2 , який, зокрема, є відповідачем у справах за позовом Диканської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Зіньківської міської ради про визнання недійсними договорів оренди землі, що свідчить про наявність очевидного конфлікту інтересів, судова колегія зазначає, що згідно з наданою до відзиву на апеляційну скаргу копією довідки від 03.02.2026 №21 ОСОБА_1 працює на посаді економіста з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності Фермерського господарства «АФ Перемога» з 15.05.2025. До того ж доказів, що з приводу існування конфлікту інтересів у ОСОБА_1 мало місце звернення члена колегіального органу у порядку частини другої статті 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», матеріали справи не містять.
Стосовно посилання апелянта на те, що в силу усталеної позиції Верховного Суду правом захищати інтереси територіальної громади в суді наділений представницький орган, а не депутат місцевої ради, колегія суддів зазначає, що у межах цієї справи позов спрямований насамперед на спонукання дотримання секретарем міської ради, який виконує функції її голови, нормативно визначених процедур розгляду певного питання, а не безпосередньо на захист інтересів територіальної громади, а тому практика Верховного Суду, на яку посилається апелянт, не є релевантною до спірних правовідносин.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу секретаря Зіньківської міської ради ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.
Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк 
Судді Н.П. Бужак
Є.І. Мєзєнцев
Повне судове рішення складено 14 квітня 2026 року.