Провадження № 2/470/188/26
Справа № 470/113/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року с-ще Березнегувате 
Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Орлової С.Ф., 
за участю секретаря судового засідання Ляшенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні 18 березня 2026 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
16 лютого 2026 року позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою, через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС, яка підписаний його представницею Паладич А.О., яка діє на підставі довіреності від 10 вересня 2025 року.
У позові зазначено, що 25 лютого 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем було укладено договір №2122879 про надання споживчого кредиту. 28.02.2025 року між відповідачем та первісним кредитором було укладено додаткову угоду до договору. Таким чином відповідач отримав кредит в загальній сумі 11000 грн .
30 вересня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-39/25, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.
Відповідач станом на дату подання позовної заяви зобов`язання не виконав, тому станом на цю дату заборгованість за договором №2122879 від 25.02.2025 року становить 38 169,98 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 10 999,98 грн; заборгованість за відсотками - 21670 грн, пеня - 5500 грн.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 38 169,98 грн, витрати по сплаті судового збору - 2 662,40 грн.
Представник позивача Паладич А.О. (за довіреністю) в судове засідання не з`явився, розгляд справи просила здійснювати за її відсутності, не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи, про що зазначила у прохальній частині позовної заяви.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи убачається, що 25.02.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем за допомогою сайту кредитодавця:https://selfiecredit.com.ua, було укладено електронний Договір №2122879 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (далі Договір)(а.с.9-15).
Договір про надання споживчого кредиту підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (пароля) К713, про що свідчить розділ 10 договору Реквізити та підписи сторін. Крім цього, того ж дня відповідач електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора підписав паспорт споживчого кредиту, інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг та графік платежів, який є Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту №2122879 від 25.02.2025 (а.с.16-18).
Відповідно до 1.2-1.4 розділу 1 Договору, кредит було надано у розмірі 7500 грн, строком на 360 дні, з 25.02.2025 року по 20 лютого 2026 року. За умовами договору відповідач зобов`язався сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, з періодичністю їх сплати кожні 10 днів.
Тип процентної ставки фіксована, розмір якої за стандартною ставкою складав 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п.п.1.7.1, 1.8.1 Договору орієнтовна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою становила 3142.15% річних, а орієнтовна загальна вартість кредиту склала 34100 грн.
28.02.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем було укладено Додаткову угоду до Договору №2122879 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 25.02.2025 року, за умовами якої сторони домовились про збільшення суми кредиту на 3500 грн, у зв`язку з чим умови договору було викладено у новій редакції, а саме сума кредиту (загальний розмір) склала 11000 грн; загальні витрати за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 39460 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 3113.14% річних, а орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою склала 50460 грн. Додаткову угоду до Договору №2122879 про надання споживчого кредиту було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (пароля) С747, про що свідчить розділ 10 договору Реквізити та підписи сторін. Крім цього, того ж дня відповідач електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора підписав паспорт споживчого кредиту, інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит яка є Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту №2122879 від 25.02.2025, в редакції Додаткової угоди від 28.02.2025 року (а.с.19-23).
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 7500 грн і 3500 грн відповідно, підтверджується довідками ТОВ «Пейтек» про перерахування відповідачу від ТОВ «Селфі Кредит» коштів для зарахування на картку (а.с.37-38).
Відповідно кредитодавець виконав зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору.
За умовами цього договору відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк, однак, позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаним договором.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач станом на 16.02.2025 року має заборгованість за договором № 2122879 у розмірі 38169 грн 98 коп, яка складається з: 10999,98 грн - заборгованості за тілом кредиту, 21670 грн - заборгованості за нарахованими процентами та 5500 грн – пені ( а.с.34-36).
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позичальник допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно ним не сплачується.
30 вересня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02 -39/25, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №2122879. У зв`язку із вказаним право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача ( а.с.39-48).
Таким чином суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеними та обґрунтованими належними доказами у справі, а тому з нього підлягає стягненню на користь позивача нарахована заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 32669,98 грн, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту та простроченої заборгованості за нарахованими відсотками.
Щодо нарахування позивачем заборгованості за пенею в розмірі 5500 грн, суд доходить наступного.
Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу(далі Закон).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Оскільки неустойка за кредитним договором нарахована за період з 30.03.2025 року по 11 квітня 2025 року, то відповідач звільняється від обов`язку її сплати на користь позивача в силу положень ЦК України.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при поданні позову пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Керуючись ст.ст.12, 13,200,258, 263-265,280 ЦПК України, суд,
УХВАЛ ИВ:
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" заборгованість за договором №2122879 про надання споживчого кредиту укладеним 25 лютого 2025року з ТОВ "Селфі Кредит", станом на 16 лютого 2026 року в розмірі 32669(тридцять дві тисячі шістсот шістдесят дев`ять) грн 98 коп, яка складається з 10999,98 грн заборгованості за тілом кредиту та 21670 грн заборгованості за відсотками.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс"  2278 (дві тисячі двісті сімдесят вісім) грн 77 коп судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Березнегуватським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Учасники справи:

Позивач: товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс"- адреса місцезнаходження : індекс 04070, вул. Іллінська, буд. № 8 м.Київ, ЄДРПОУ: 37616221.

Відповідач: ОСОБА_1 – адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя С.Ф. Орлова

Повне заочне рішення суду складене 19 березня 2026 року.