Справа № 372/7098/25 
Провадження 2-701/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року  Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Тиханського О.Б.,
за участю секретаря Рудніцької О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
12 грудня 2025 року позивач в особі свого представника звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 25740 грн.00 коп.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 29.11.2023 року укладено Кредитний договір (оферти) № 29.11.2023 -100004114. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 13000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 29.11.2023, на строк, вказаний в заявці. Відповідно до умов Договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору № 29.11.2023-100004114 від 29.11.2023 року Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту - 29/11/2023; 2. Сума Кредиту: 13000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається Кредит - 42 днів з дати його надання.; 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 09/01/2024; 5. Первинний період користування Кредитом - 14 днів з дня його надання. 6. Черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. 7. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 8. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 9. Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення Кредиту (залишку Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. 12. Неустойка: 325 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, у свою чергу ОСОБА_1  свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на момент пред`явлення позову до суду утворилась заборгованість у розмірі 25740 грн., що складається з: Тіла кредиту - 13000 грн. Процентів - 12740 грн..
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду по суті.
26.12.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Відповідач ніколи не звертався до ТОВ «Споживчий центр» із заявами про видачу та оформлення кредиту в будь-який спосіб. Приблизно в другій половині листопада 2023 року на мобільний номер телефону НОМЕР_1 Відповідача почали надходити СМС-повідомлення про отримання ним кредитних коштів з різних фінансових установ. Відповідач виявив, що його номером мобільного телефону НОМЕР_1 заволоділи невідомі особи в шахрайський спосіб. 29.11.2023 року з даного приводу Відповідач звернувся до Обухівського РУП ГУНП в Київській області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення та 30 листопада 2023 року відділом дізнання Обухівського РУП ГУНП в Київській області було відомості про заяву було внесено до ЄРДР та розпочате досудове розслідування за ч.1 ст.358 КК України. Також, Відповідач звернувся у відділ обслуговування абонентів ПрАТ «Київстар» та заблокував номер телефону НОМЕР_1 , оскільки ним заволоділи невідомі особи в шахрайський спосіб. Відповідач не отримував 29.11.2023 року на власну платіжну картку коштів в розмірі 13000 грн. та зарахування коштів на платіжну карту Відповідача не проводилося. Для підтвердження вказаних обставин Відповідач 04 лютого 2025 року звернувся до Відділення №1 АТ «ПУМБ» в м. Обухів, із заявою про надання виписки по особовому рахунку з 28.11.2023 року по 30.11.2023 року. Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 відкритого в АТ «ПУМБ» від 04.02.2025 року на рахунок ОСОБА_2 29.11.2023 року будь-яких коштів не надходило. Рахунків в інших банківських установах на ім`я ОСОБА_1 не відкрито та не відкривалося. Вважає, що Позивачем не доведено наявність заборгованості саме у Відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №29.11.2023-100004114 від 29.11.2023 року, а відтак і не доведено позовні вимоги в цілому, що є підставою для відмови в позові.
12.01.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий. Відповідач не заперечує, що вказаний ним у кредитному договорі засіб зв`язку, (номер телефону) належить йому, або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Позивач є абонентом-надавачем послуг. При проходженні автентифікації (введенні пароля до інтернет-банкінгу, обраного відповідачем та підтвердження надання даних через систему BankID від абонента ідентифікатора позивачу), було встановлено особу відповідача шляхом отримання відповідних даних, перелік якої визначено в електронній анкеті cпецифікації взаємодії абонентського вузла з центральним вузлом Системи BankID Національного банку.
При подачі позовної заяви додано Відомості щодо ідентифікації відповідача через систему Bank ID. Такі відомості були отримані у порядку і у формі, що передбачені Специфікацією взаємодії абонентського вузла з центральним вузлом Системи BankID Національного банку України, затвердженою Рішенням Ради Системи BankID Національного банку України (протокол від 20.09.2022 № В/57-0003/75064 (зі змінами)(протоколи від 09.01.2023 №В/57-0002/3089), що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідач не надав до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку, який відповідач зазначив при оформленні договору, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений статтею 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором №29.11.2023-100004114 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.
Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв. Відповідач не надав жодного належного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження не укладення та не виконання умов кредитного договору.
28.01.2026 ухвалою Обухівського районного суду Київської області витребувано від Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (ЄДРПОУ: 14282829, адреса: 04070, місто Київ, вул. Андріївська, 4): - інформацію, чи емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ); - інформацію про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_3 за 29.11.2023 р.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданій до суду позовній заяві просить слухати справу за їх відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, представник відповідача до суду на з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, просять в позові відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Також просять суд стягнути з ТОВ «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 29.11.2023 року уклали Кредитний договір (оферти) № 29.11.2023- 100004114. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 13000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 29.11.2023, строком на 42 дні. 
Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, у свою чергу ОСОБА_1  свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на момент пред`явлення позову до суду утворилась заборгованість у розмірі 25740 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13000 грн., по процентам в розмірі 12740 грн.
Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється.
За умовами ст.ст. 1049 та 625 ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016 р. у справі за № 6-1412цс16).
Разом з тим представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказав, що відповідач ОСОБА_1 ніколи не звертався до ТОВ «Споживчий центр» з заявами про видачу та оформлення кредиту в будь-який спосіб. Приблизно в другій половині листопада 2023 р. на мобільний номер телефону НОМЕР_1 відповідача почали надходити СМС-повідомлення про отримання ним кредитних коштів з різних фінансових установ. Відповідач виявив, що його номером мобільного телефону заволоділи невідомі особи в шахрайський спосіб. 
29.11.2023 р. з даного приводу відповідач ОСОБА_1 звернувся до Обухівського РУП ГУНП в Київській області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення та 30.11.2023 р. відділом дізнання Обухівського РУП ГУПН в Київській області відомості про заяву було внесено до ЄРДР та розпочате досудове розслідування за ч.1 ст.358 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР № кримінального провадження 12023113230000602 від 30.11.2023 р. (а.с.45) 
Відповідно до листа КНО-07.8.5/1997 від 10.02.2026, який надійшов на адресу суду на виконання ухвали суду про витребування документів 19.02.2026 від АТ «ПУМБ» зазначено, що станом на 28.01.2026 банківська картка № НОМЕР_4 не випускалась на ім`я ОСОБА_1 , у зв`язку з цим банк не можу надати виписку по даній картці. 
Як зазначив представник відповідача рахунків в інших банківських установах на ім`я відповідача не відкрито та не відкривалося. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність заборгованості саме у відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором (оферти) № 29.11.2023- 100004114 від 29.11.2023, а відтак не доведено позовні вимоги в цілому.
В зв`язку з цим суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.2 ч.2 статті 141 ЦПК України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з частиною другою статті 137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідноз умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною п`ятою статті 137ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячиз конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Згідно з частиною 4 статті 62ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Захист інтересів відповідача здійснює Адвокатське об`єднання «ЛГК-Груп», а саме адвокат Костюк В.О., що підтверджується копією Договора №25/12 про надання правничої допомоги від 25.12.2025 р. Згідно умову договору юридичну допомогу, що надається ОСОБА_1 оплачує в гривнях, вона складається з: 5000,00 грн. за підготовку та подання відзиву на позовну заяву. (а.с.46-47).
Стороною відповідача до матеріалів цивільної справи долучено копії Акту наданих послуг від 26.12.2025 р. та платіжну інструкцію №62249067SB від 28.01.2026 р. згідно якої ОСОБА_1 сплатив Адвокатському об`єднанню «ЛГК-Груп» 5000,00 грн. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одним із основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним порівняно з ринковими цінами адвокатських послуг.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлена представником відповідача до стягнення з позивача сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. є непропорційною ціни позову, а також обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
При визначенні розміру витрат, суд також враховує те, що справа була розглянута в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, понесені відповідачем витрати пов`язані з наданням правничої допомоги мають бути стягнуті з позивача по справі.
Дослідивши подані документи, суд приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 76, 259, 263-264 ЦПК України, ст. 16,509, 525, 526, 1054 ЦК України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
 
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. 00 коп
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.Б. Тиханський