ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/17979/25  Головуюча у 1-й інстанції: Валігурська Л.В.
Номер провадження: 33/819/39/26   Доповідач Базіль Л. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року       м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Базіль Л.В., секретар Середюк О.О., за участі захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , Босої Оксани Олександрівни, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_1 , адвоката Босої Оксани Олександрівни на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 06 січня 2026 року у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 06 січня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік; стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що 28.11.2025 о 10:05 годині по вул. Нафтовиків в м. Херсоні, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗИЛ-ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», результат тесту №2583 позитивний – 1,07 проміле. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту ПДР).
Суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.
26 січня 2026 року захисник ОСОБА_1 , адвокат Прасолов І.В. засобами поштового зв`язку направив до Херсонського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 06.01.2026 року скасувати й провадження у справі закрити.
В доводах апеляційної скарги по суті правопорушення зазначено, що суд першої інстанції допустив спрощений підхід до розгляду справи, всебічно нез`ясувавши всіх обставин справи, викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та не відповідають фактичним обставинам справи.
17.02.2026 року захисник ОСОБА_1 , адвокат Боса О.О. подала доповнення до апеляційної скарги, які прийнятті судом апеляційної інстанції. Не змінюючи прохальної частини апеляційної скарги щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, звернула увагу на неврахування судом першої інстанції:
відсутності підстав зупинки транспортного засобу; обставин порушення поліцейськими спеціального порядку огляду військовослужбовців на стан сп`яніння; відсутності акту огляду на стан сп`яніння та направлення водія до медичного закладу.
Адвокат Боса О.О. приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції доводи, викладені в апеляційній скарзі з доповненнями, підтримала з підстав, в них викладених, просила скаргу задовольнити.
Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , який обізнаний про дату, час і місце розгляду справи.
Дослідивши доводи апеляційної скарги з доповненнями щодо суті правопорушення, матеріали справи, заслухавши пояснення, апеляційний суд дійшов до наступного.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вбачається, що міський суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 246031 від 28.11.2025 року; дані чеку-тесту алкотестера «Drager ARBN-0540» № 2583 від 28.11.2025 року;довідку поліцейського СРПП Скадовського РВП ГУНП в Херсонській області; віде- файли з нагрудних відео-реєстраторів поліцейських.
Вказані докази були перевірені та досліджені судом апеляційної інстанції.
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 246031 від 28.11.2025 року, слідує, що ОСОБА_1 28 листопада 2025 о 10:05 годині в м. Херсоні по вул. Нафтовиків керував транспортним засобом «ЗИЛ-ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, згідно з висновком алкотестера «Drager ARBN-0540» проба позитивна 1,07 % проміле, зі згоди водія продув «Drager» на місці. Від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився. Такими діями порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
Аналізуючи зміст цього протоколу, слідує, що ОСОБА_1 був повідомлений про те, що стосовно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та був ознайомлений з його змістом, про що свідчить його власноручний підпис в цьому протоколі, в тому числі, в графі «...підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані - правильні)».
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому зазначено дату і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Протокол підписаний особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. В протоколі відсутні зауваження ОСОБА_1 щодо його складення чи то щодо дій працівників поліції. 
Поряд з цим, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, ОСОБА_1 зазначив: «28.11.25 управляв авто ЗІЛ продув драгер 1,07 проміле». 
Також із змісту протоколу слідує, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки.
Як слідує із змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 приймаючи участь в розгляді справи в суді першої інстанції, свою вину у вчиненому правопорушенні за ч.1 ст.130 КУпАП визнав, погодився з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення;
Із чек-тесту алкотестера «Drager ARBN-0540» № 2583 від 28.11.2025 року, слідує, що він підписаний ОСОБА_1 , результат тестування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 1,07%, остання калібрування Алкотестер «Drager ARBN-0540» відбулося 28.01.2025 року, що також підтверджено наявним у справі свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. 
Із довідки поліцейського СРПП Скадовського РВП ГУНП в Херсонській області ст. сержанта поліції Замятіна М., вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними Інформаційного порталу Національної Поліції України отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 21.01.2014 року та станом на 28.11.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався.
Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис на якому зафіксовані реальні дані, а саме, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зафіксована його згода на огляд стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результати огляду, та подальша відмова ОСОБА_1 їхати до медичного закладу.
Відповідно до загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
За пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Посилання в апеляційній скарзі на безпідставну зупинку транспортного засобу, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до ст. 31 Закону України Про Національну поліцію, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Неспроможними є доводи захисту про те, що процедура огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який має статус військовослужбовця повинна була б проведена у порядку, передбаченому ст.266-1 КУпАП, оскільки будь-яких документів, які б беззаперечно підтверджували, що на час вчинення цього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби стороною захисту не надано, а матеріали справи їх не містять, а тому на той момент у працівників поліції існувала обґрунтована підстава для застосування саме загальної процедури огляду, передбаченої ст.266 КУпАП. Отже підстав для визнання результатів огляду недійсними, як то заявлено скаржником у суду не має.
Посилання захисту на те, що в матеріалах справи відсутній акт огляду та направлення водія до найближчого медичного закладу, що свідчить про порушення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд визнає неприйнятними з огляду на таке.
Вбачається, що долучений до матеріалів справи чек тест 2583, містить відомості щодо дати огляду – 28.11.2025 р., результати огляду – 1,07 проміле, останню дату калібрування -28.01.2025р, підпис ОСОБА_1 , що дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду. 
Про згоду ОСОБА_1 з результатами огляду свідчать також дані протоколу про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень та обставини зафіксовані на відеозаписі подій, з яких слідує, що водій пройшовши огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в подальшому відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. За таких обставин, складення працівником поліції письмового направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було недоцільним.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».
Щодо доводів захисту про накладення стягнення на ОСОБА_1 без позбавлення його права керування транспортним засобом, апеляційний суд зазначає наступне.
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає один безальтернативний вид стягнення - накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 17000 грн.) із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, незалежно від виконуваних особою службових обов`язків та займаної посади, і не передбачає будь-яких альтернативних видів стягнення, а тому суд позбавлений можливості застосувати до ОСОБА_1 менш суворий вид стягнення, не зважаючи на обставини вчинення правопорушення, особу правопорушника.
Надані стороною захисту до суду апеляційної інстанції документи, які характеризують ОСОБА_1 , висновків суду першої інстанції щодо застосованого адміністративного стягнення не спростовують та не можуть бути підставою для зміни накладеного на нього стягнення із застосуванням аналогії закону. 
З огляду на викладене, відповідне клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не підлягає задоволенню.
Інші доводи апеляційної скарги як такі, що не впливають на правильність висновку суду, апеляційний суд не приймає до уваги.
Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, зважаючи, що наведені стороною захисту доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильного по суті висновку суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що зібраними по справі доказами в повній мірі підтверджений в діях ОСОБА_1 склад інкримінованого останньому адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_1 , адвоката Босої Оксани Олександрівни залишити без задоволення.
Постанову Херсонського міського суду Херсонської області 06 січня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського апеляційного суду     Л.В. Базіль