ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого – судді Русєвої А.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву судді Приморського районного суду м. Одеси Гаєвої Л.В. про самовідвід від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, -

встановив:

Головуючим у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП ОСОБА_2 подано заяву про самовідвід від розгляду справи. Обґрунтовуючи поданий самовідвід головуючий суддя посилається на те, що 04.09.2025 року нею розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та 04.09.2025 року прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення на притягуваного. 13.01.2026 року Одеським апеляційним судом постанову від 04.09.2025 року, якою ОСОБА_1 було визнано винуватим за ст.122-4 КУпАП, скасовано, та прийнято нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повернуто до Управління патрульної поліції в Одеській області для доопрацювання та належного оформлення. Після чого вище указана адміністративна справа була направлена до Приморського районного суду м. Одеси, та передана повторно для розгляду судді Гаєвій Л.В. Таким чином, з огляду на те, що прийняте рішення, яким встановлено винуватість особи, скасоване, суддя вважає необхідним заявити самовідвід.
Учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились. 
Дослідивши заяву про самовідвід та матеріали справи, що стосуються суті заявленого відводу, суд встановив достовірні обставини та правові підстави, які виключають участь судді в розгляді справи.
Відповідно до ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.
Пункт 1 частини 7 статті 56 цього ж Закону встановлює, що суддя зобов`язаний, серед іншого, справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства .
Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Оскільки положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок вирішення питання про відвід судді, враховуючи вимогист.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з метою додержання принципу законності, є необхідність у застосуванні принципу «за аналогією до найбільш близької галузі закону», а саме кримінального процесуального закону.
До такого висновку суд приходить з огляду на наступне.
Статтею 7 КУпАП, встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Стаття 6 Конвенції також встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.
Разом з тим, розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, враховую те, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй фактично пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання.
Так, Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Зокрема, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».
Процес у справі про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).
Отже, з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону у найбільш близької галузі – кримінального процесу та, при вирішенні питання про відвід, керуватися ст.75 та 76 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.
Згідно Постанови ВС від 18.02.2021 у справі № 127/17123/19, закріплена в ст.76 КПК України недопустимість повторної участі судді у кримінальному провадженні спрямована на те, щоб запобігти можливій необ`єктивності та упередженості судді, пов`язаній із захистом права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Судом встановлено, що 04 вересня 2025 року під головуванням судді Гаєвої Л.В. розглянуто справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП та прийнято рішення про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірім двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. на користь держави України. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 13.01.2026 року постанову Приморського суду м. Одеси від 04 вересня 2025 року скасовано. Матеріали провадження Управління патрульної поліції для доопрацювання та дооформлення. З змісту постанови апеляційного суду вбачається, що висновок суду першої інстанції про винуватість притягуваного є передчасним.
На переконання суду такі мотиви прийнятого судом апеляційної інстанції рішення, виключали повторну участь судді Гаєвої Л.В. у новому провадженні з розгляду згаданої справи після скасування прийнятого нею рішення.
Натомість, відповідно до протоколу розподілу справи між суддями від 16 березня 2026 року справу №522/18987/25, провадження 3/522/2069/26 відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП передано раніше визначеному складу суду, зокрема, на розгляд судді Гаєвій Л.В., що суперечить положенням ч.2 ст.76 КПК.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про існування обставин, що унеможливлюють участь судді Гаєвої Л.В. у розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку із чим наведені в заяві про самовідвід підстави є обґрунтованими та вказують на наявність законних підстав для її задоволення.
Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд – 

постановив:

Заяву судді Приморського районного суду м. Одеси Гаєвої Л.В. про самовідвід – задовольнити.
Відвести суддю Приморського районного суду м. Одеси Гаєву Л.В. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП (єдиний унікальний номер справи №522/18987/25).
Постанова оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/18987/25
Номер провадження №3-зв/522/6/26
Головуючий суддя – Русєва А.С.