Справа № 212/12276/24 
2/215/230/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року  Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Коноваленка М.І.,
за участю секретаря судового засідання Коломійчук К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» звернулися в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 . Просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1976669 у розмірі 23170 гривень, та судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. 
Зазначена позовна заява надійшла до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 04.02.2025, відповідно до ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровсьої області від 30.12.2024 р., за підсудністю.
Частиною 1 ст.32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються.
В обґрунтування позову вказують, що 12.04.2020 між ТОВ«Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 1976669 та в подальшому, 09.10.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір відступлення прав вимоги №03/10, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
24.01.2022 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу №1/15, у відповідності до умов якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» передає ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 1976669 від 12.04.2020.
Згідно витягуз Реєстру боржників до Договору факторингу№1/15 від 24.01.2022, ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 по Кредитномудоговору № 1976669 від 12.04.2020 в розмірі 23170,00 грн., з яких 7000,00 грн. - сума боргу по тілу кредиту; 14070,00 грн. - сума боргу по відсоткам; 2100,00 грн. заборгованості за комісією; 0,00 грн. заборгованість за пенею.
З моменту отримання права вимоги до Відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» за кредитним договором в розмірі 23170,00 грн.
В судове засідання представник позивача Лановий Є.М. не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.72,139).
Також суду представником позивача надано наказ від 01.07.2025 єдиного учасника ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» ОСОБА_2 про зміну найменування Товариства, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» змінило найменування на ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» (ЄДРПОУ 43657029) - а.с.93-95.
Відповідач  ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Його представник адвокат Зеркін А.С. в судове засідання не з`явився, 18.03.2025 через систему «Електронний суд» подав відзив на позов (а.с.118-126), в якому вказав, що стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 23170,00 грн. є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог та порушення прав позивача, а тому просить у задоволенні даних позовних вимог позивача до ОСОБА_1 відмовити повністю. При цьому сам факт отримання кредитних коштів та їх використання не спростовує, але заперечує правильність нарахування відсотків. Представник вважає, що розрахунок відсотків, який долучено позивачем суперечить умовам договору та додатків до договору, оскільки, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Щодо стягнення заборгованості за комісією, то ці вимоги позивача представник відповідача вважає несправедливими, посилаючись на п.31.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 справа №496/3134/19, оскільки вважає, що послуги банку повинні надаватися безоплатно. Також вважає, що позивачем не доведено наявність у нього права вимоги до відповідача, оскільки додані до позовної заяви докази не підтверджують права переходу права вимоги. Щодо витрат на правову допомогу, вважає їх безпідставно завищеними. У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.
20.03.2025 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив (а.с.127-138), де представник позивача вказує, що 12.04.2020 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН», Товариство, Кредитодавець), ОСОБА_1 (далі - Відповідач) подав Заявку на отримання кредиту № 1976669. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Наявність одноразового ідентифікатора та доступ до нього через особистий кабінет є підтвердженням того, що відповідач мав змогу ознайомитися з умовами кредитного договору та підтвердити свою згоду на їх виконання, що в свою чергу свідчить про належне виконання всіх процедур, передбачених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Нарахування відсотків та комісії проводилися відповідно до пунктів договору, умови якого погоджено сторонами. Також вважає правомірним стягнення процентів за користування кредитом, що їх нараховано за прострочений період - після настання дати повернення кредиту до дня його фактичного повернення. На підтвердження законності нарахування заборгованості позивачем до позовної заяви було долучено відомість про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором, яка сформована, підписана та надана первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН», після переходу права вимои позивачем жодних нарахувань не здійснювалось. Щодо витрат на правову допомогу, вказує, що позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу було подано до суду докази, а саме: копію договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07 серпня 2024 року; копія додаткової угоди № 1512359 від 11 листопада 2024 року до договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07 серпня 2024 року; копію детального опису робіт (надання послуг) від 11 листопада 2024 року; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвоката (виконання робіт, надання послуг) від 11 листопада 2024 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Білецького Богдана Михайловича, а сам розрахунок проводився орієнтовно ринкової вартості надання юридичних послуг, що спростовує доводи представника відповідача. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом, тому свої вимоги позивач вважає правоірними. Просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, судом встановлено наступне.
Як вбачається із письмових матеріалів справи, ОСОБА_1 подав Заявку на отримання кредиту № 1976669 (а.с.10). 19.04.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №1976669, підписаний електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у сумі 7000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,00 % за кожен день користування кредитом, орієнтована реальна процентна ставка 2,659.00 % річних, строком на 7 днів, тобто до 19.04.2020. Комісія за надання кредиту 2100грн., яка нараховується за ставкою 30% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом: 1470.00 грн., які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована (а.с.12-15). Відповідачу були перераховані кредитні кошти а картковий рахунок в сумі 7000грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №2711СЗ-253 від 27.11.2024 (а.с.17).
В подальшому, 09.10.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір відступлення прав вимоги №03/10, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.20-25,27-33,40).
24.01.2022 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу №1/15, у відповідності до умов якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» передає ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 1976669 від 12.04.2020 (а.с.26,34-37,39).
Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №03/10 від 09.10.2020, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набули право грошової вимоги до ОСОБА_1 по Кредитному договору № 1976669 від 12.04.2020 в розмірі 23170 грн., з яких 7000,00 грн. - сума боргу по тілу кредиту; 14070,00 грн. - сума боргу по відсоткам; 2100,00 грн. заборгованості за комісією; 0,00 грн. заборгованість за пенею (а.с.40).
Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №1/15 від 24.01.2022, ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» набули право грошової вимоги до ОСОБА_1 по Кредитному договору № 1976669 від 12.04.2020 в розмірі 23170 грн., з яких 7000,00 грн. - сума боргу по тілу кредиту; 14070,00 грн. - сума боргу по відсоткам; 2100,00 грн. заборгованості за комісією; 0,00 грн. заборгованість за пенею (а.с.39).
Факт укладання Кредитного договору та отримання кредитних коштів в сумі 7000,00грн. стороною відповідача не заперечується, а тому вважається встановленим та підтвердженим.
За ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови кредитного договору від 12.04.2020 року № 1976669, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання кредиту повинна виконуватись згідно із діючим законодавством та умовами укладеного між сторонами договору.
Заборгованість відповідача ОСОБА_1 , станом на 18.06.2020 становить 23170 грн. з яких: 7000,00 грн. - сума боргу по тілу кредиту; 14070,00 грн. - сума боргу по відсоткам за період 12.04.2020-18.06.2020; 2100,00 грн. заборгованості за комісією, згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення (а.с.11).
Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п.4 ч.1ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. 
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність,постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Слід звернути увагу на те, що з договору про споживчий кредит №1976669 від 12.04.2020 вбачається, що сторонами було погоджено строк дії договору на 7 днів, тобто до 19.04.2020, та визначено розмір відсотків за користування кредитом за вказаний строк в розмірі 1470,00 грн.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20), у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19) у спорах між банком та фізичними особами, які отримали кредитні кошти, дійшов висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц.
З огляду на вищевикладені норми права, суд приходить до висновку, що ТОВ «МІЛОАН» не правомірно з 19.04.2020 нараховували проценти за користування кредитом за договором №1976669 від 12.04.2020, оскільки умовами договору сторони погодили строк його дії, який не було пролонговано згідно п.2.3. даного договору, тому нарахування відсотків поза межами дії строку договору суперечить чинному законодавству, та позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом в розмірі 12600,00 грн. не підлягають задоволенню.
02.09.2024 позивач направив письмову вимогу відповідачу вих№1976669-АВ на його адресу проживання, яка вказана у заяві (а.с.10) про повернення боргу до 30.09.2024, яку позичальник не виконав (а.с.18).
Оскільки відповідач своєчасно та належним чином свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом не виконав, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягненя заборгованості за тілом кредиту в сумі 7000,00грн. та заборгованості по відсоткам в сумі 1470,00грн. підлягають задоволенню.
Судами встановлено, що кредит за кредитним договором від 12.04.2020 № 1976669 є споживчим, що підтверджено самим позивачем в тексті позову.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості (ч.1.1 Кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» та паспорт споживчого кредиту - надані суду в електронному вигляді).
Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. 
В п.31.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 справа №496/3134/19, на який посилається представник відповідача, зазначено, що «комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".», але комісія за обслуговування кредитної заборгованості не є лише плата за надання інформації про стан кредиту, а включає в себе також розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія, як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості за кредитом не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості за кредитом, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється у разі реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, враховуючи принципи справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит у цьому випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим суд вважає, що підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
Верховний Суд у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц (провадження № 61-10414св20) зробив висновок, що платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною, тому у задоволенні позову в частині стянення заборгованості за комісією слід відмовити. 
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 6000 грн. в рахунок отримання правничої допомоги витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору №43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 укладеного між ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» та Адвокатом Білецьким Б.М., та додаткової угоди до нього №1976669 від 11.11.2024, детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом від 11.11.2024 та акт виконаних робіт від 11.11.2024 (а.с.38,41-46).
Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Ураховуючи фактичні обставини справи, критерій складності позову, який містить лише одну позовну вимогу, ураховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, сталість судової практики щодо предмету позову, а також з позиції пропорційності і розумності розміру витрат на правову допомогу, суд зменшує розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та стягує із відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.
На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1811,96 грн., сплачений ним як користувачем Електронного суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог ((8470грн.*100%) / 23170грн. = 36,6%; ((2422,40грн.*36,6%) / 100% = 886,60грн.).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 81, 89, ч.1 ст.141, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариствоз обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС», код ЄДРПОУ 43657029, місцезнаходження за адресою: 01032, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21 прим. 1, суму заборгованості за Кредитним договором №1976669 від 12.04.2020 в розмірі 8470,00 грн., з яких 7 000,00 грн. - сума боргу по тілу кредиту; 1470,00 грн. - сума боргу по відсоткам, а також 886,60грн. судового збору та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн., що разом складає 13356,60грн..
В іншій частині заявлених вимог ві дмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення. Так як в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 17.02.2026 р.

СУДДЯ: