Справа № 361/1339/26
Провадження № 1-кп/361/52/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2026       м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12025111130002310 від 09.12.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Довгеньке Ізюмського району Харківської області, громадянин України, українець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей, не депутат, не адвокат, раніше не судимий, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 30 листопада 2025 року о 07 годині 00 хвилин, перебуваючи неподалік будинку No 8 по вулиці Героїв України міста Бровари Київської області, ОСОБА_4 звернув свою увагу на мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy S25 Ultra» 512 Gb у корпусі сріблястого кольору у чохлі фіолетового кольору, що знаходився на узбіччі дороги за вищевказаною адресою, та напередодні за невстановлених органом досудового розслідування обставин був втраченим потерпілим ОСОБА_6 . 
В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Samsung», моделі «Galaxy S25 Ultra» 512 Gb, y корпусі сріблястого кольору у чохлі фіолетового кольору, що належить ОСОБА_6 , з подальшим оберненням його на свою користь. 
Реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 в цей самий день, час та місці, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, в період дії воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України No 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S25 Ultra» 512 Gb y корпусі сріблястого кольору, IМEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 38333 гривні 33 копійки. У подальшому ОСОБА_4 жодних дій, спрямованих на пошук власника вказаного мобільного телефону, а також дій, спрямованих на повернення викраденого майна власнику, не вчинив, місце вчинення злочину залишив та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
21 квітня 2026 року між прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_5 , була досягнута угода про визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні та активно сприяв у його розкритті. 
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості. 
Така угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості, містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 під час судового розгляду беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану).
Між сторонами зазначеної угоди узгоджено покарання ОСОБА_4 , за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавленням волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням. 
Сторони розуміють наслідки ст. ст. 394, 424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом (ст. 389-1 КК України).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Зазначив, що щиро розкаюється за вчинене. Вину визнав, обіцяв більше такого не вчиняти.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Захисник ОСОБА_5 просила угоду затвердити. 
Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, а також зі згоди потерпілого.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України. 
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Судом враховано, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, що підтверджується відповідними довідками. До кримінальної відповідальності не притягувався. За місцем проживання характеризується посередньо.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого.
Тому слід затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Застосувати вимоги ст.ст. 75, 76 КК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 квітня 2026 року, укладену між прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_5 , досягнутої у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 12025111130002310 від 09.12.2025.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 зобов`язання в період іспитового строку: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази, а саме: мобільний телефон марки “Samsung” моделі “Galaxy S25 Ultra”, ІMEI1: НОМЕР_1 , ІMEI2: НОМЕР_2 в корпусі темного кольору з чохлом фіолетового кольору, який передано власнику - ОСОБА_6 , залишити власнику - ОСОБА_6 ..
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи у розмірі 1337,10 грн. (одна тисяча триста тридцять сім гривень 10 коп.).
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, через Броварський міськрайонний суд Київської області з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом 30 діб з дня його оголошення.

Суддя         ОСОБА_7