Справа № 490/11132/25
н\п 2/490/1652/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва
вул. Захисників Миколаєва, 41/12, м. Миколаїв, 54607 тел. (0512) 53-31-08
e-mail: inbox@ct.mk.court.gov.ua, web: ct.mk.court.gov.ua Код ЄДРПОУ 02892528

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року         м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
26.12.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором у загальному розмірі 26240,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 08.02.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №3636531. На умовах, встановлених договором, кредитодавець надає споживачу кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту - 8000,00 грн, тип кредиту - кредит, строк кредиту - 30 днів. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов кредитного договору у виді стандартної процентної ставки, яка становить 1,9% в день та застосовується у межах строку кредиту. 
01.12.2021 року було укладено договір №ФК 01-12/21, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Сіті фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3636531 від 08.02.2021 року. 
01.08.2025 року було укладено договір №01-08/25, відповідно до якого ТОВ «ФК «Сіті фінанс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3636531 від 08.02.2021 року. 
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №3636531 від 08.02.2021 року. Загальний розмір заборгованості відповідача за договором становить 26240,00 грн, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 18240,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 
Тому позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором №3636531 від 08.02.2021 у загальному розмірі 26240,00 грн, а також судові витрати, понесені на сплату судового збору та на правничу допомогу.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
Ухвалою судді від 05.01.2026 року, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 05.01.2026 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
20.01.2026 року представниця ОСОБА_1 - адвокат Фесенко М.Ю. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» у повному обсязі, зважаючи на наступне.
Щодо необґрунтованості розміру заборгованості нарахованого Позивачем, зазначила, що як вбачається з кредитного договору, сторони обумовили строк кредиту лише в 30 днів, тобто до 10 березня 2021 року. Водночас загальні витрати за кредитом становили 10280,00 грн, з яких нараховані проценти за обумовлений строк кредитування в сумі 2280,00 грн. Такий розмір викладено й в графіку платежів для позичальника та в анкеті-заяві на кредит. Належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору (продовження строку кредитування) після 10 березня 2021 року матеріали справи не містять, при цьому Відповідач, як споживач за договором, не ініціював його пролонгацію також. Тому розрахунок заборгованості понад обумовлений у Договорі строк є необґрунтованим. Відповідач вважає, що позовна заява містить неправомірне здійснення передбачених умовами кредитних договорів нарахувань поза межами узгодженого строку кредитування, а також узгодженій вартості кредиту, які в договорі, анкеті-заяві до нього, графіку платежів, складає лише 30 днів та 10280,00 гривень відповідно.
Щодо недоведеності та неналежності розрахунку заборгованості, наданого Позивачем, вказала, що розрахунок заборгованості, поданий Позивачем до матеріалів справи, не є належним та допустимим доказом у розумінні статей 76-78, 81 ЦПК України, оскільки він не підтверджений жодними первинними бухгалтерськими та фінансовими документами, які б свідчили про фактичний рух грошових коштів за кредитним договором. Позивачем не надано: виписок з рахунків щодо перерахування кредитних коштів Відповідачу; підтвердження здійснених Відповідачем платежів; документів, які б обґрунтовували порядок, періоди та підстави нарахування процентів і штрафних санкцій. Натомість матеріали справи містять лише односторонньо складений розрахунок, який не може підтверджувати наявність та розмір грошового зобов`язання, оскільки не є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Щодо неправомірності відступлення права вимоги, зазначила, що Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим зазначена територія з початку збройної агресії російської федерації перебуває під постійними ракетними та артилерійськими обстрілами, що створює реальну загрозу життю та безпеці цивільного населення. У зв`язку з цим Відповідач був вимушений залишити місце реєстрації та набув статусу внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується відповідною довідкою ВПО від 04 грудня 2025 року №3244-7002358122. Наразі Відповідач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, відступлення права вимоги за кредитним договором №3636531, здійснене 01.08.2025 року без згоди Відповідача, який на той момент мав статус внутрішньо переміщеної особи, є прямим порушенням імперативної норми закону, а отже є неправомірним та таким, що не створює для Відповідача жодних юридичних наслідків. З огляду на викладене, ТОВ «Факторинг Партнерс» не набуло законного статусу кредитора щодо Відповідача, а отже не має матеріально-правових підстав для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, вказала, що заявлений розмір витрат є явно завищеним та не відповідає критеріям розумності і співмірності, оскільки дана справа є типовою для позивача, боржники за договором факторингу передавались списками, з чого видно що такі справи є конвеєрними для Позивача, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, не містить складних фактичних або правових питань і не потребувала значних часових чи інтелектуальних затрат представника.
28.01.2026 року представниця ТОВ «Факторинг Партнерс» - Сердійчук Я.Я. подала до суду відповідь на відзив, в якому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Щодо укладення договору, зазначила, що Відповідач, уклав з ТОВ «Авентус Україна» Договір про надання споживчого кредиту №3636531 від 08.02.2021 року, шляхом підписання його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора A545525, який 08.02.2021 року було направлено на вказаний ним номер телефону НОМЕР_1 . Крім того, Договір та додатки до нього містять відмітку про підписання із вказівкою на відповідний ідентифікатор, в тому числі, із зазначенням особи підписанта - «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором A545525, 08.02.2021 19:37:03 / ОСОБА_1 /». Враховуючи вищенаведене, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між ТОВ "Авентус Україна" та Відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. На підтвердження видачі кредитних коштів за Договором до позовної заяви було додано довідку ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 10.11.2025 року за вих. №7/17461 відповідно до якої 08.02.2021 року о 19:38 год. відбулось перерахування грошових коштів у сумі 8000,00 грн від ТОВ «Авентус Україна» Відповідачу на ЕПЗ номер НОМЕР_2 , реквізити якої було власноруч зазначено відповідачем при заповненні форм на сайті Первісного кредитора та в п.2.1 Договору ( НОМЕР_2 ), номер замовлення -3636531, номер транзакції- 910286062. 
Сторонами погоджено умови пролонгації за ініціативи Позичальника, за умови сплати прострочених відсотків, у випадку якщо Позичальник не повідомляє Кредитодавця, у спосіб вказаний в п.4.2. Договору, про відсутність у нього бажання продовжувати строк користування кредитом. Як вбачається в розрахунку заборгованості Первісного кредитора, Позичальником здійснено часткове погашення прострочених відсотків у відповідності до п.п.4.2.1 Договору, протягом 3-х місяців (березень-травень 2021 року), в результаті чого відбулася пролонгація до 10.06.2021 року. Дії щодо відмови від пролонгації Позичальником не здійснювадися. Також, сторонами було погоджено, що строк користування кредитом за Договором продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням Договору Відповідач погодився на зазначені умови. Отже, Відповідачем також було надано згоду на автопролонгацію Договору у разі наявності заборгованості та пролонгації за умови відсутності такого заперечення, відповідно п. 4.2.2 Договору.
Щодо застосування ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» зазначила, що не можна погодитися з твердженнями Відповідача щодо застосування до вказаних правовідносин частини четвертої статті 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»: «Відступлення (продаж, передання) права вимоги за кредитним договором та/або договором позики, позичальником за яким є внутрішньо переміщена особа, без згоди боржника забороняється». Останнє відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №3636531 від 08.02.2021 року перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс» за договором факторингу №01-08/25 01 серпня 2025 року, при цьому, статус ВПО Відповідач набув лише у грудня 2025 року, що підтверджується відповідною довідкою. Отже, на момент відступлення права вимоги Відповідач мав прострочену заборгованість та не мав статусу внутрішньо переміщеної особи, а відтак положення зазначеного закону не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
У період з 09.03.2026 року по 20.03.2026 року суддя Саламатін О.В. перебував у нарадчій кімнаті по кримінальній справі №490/1842/25.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
08.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №3636531.
Відповідно до п. 1.2. Договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Положеннями п. 1.3., п. 1.4. Договору передбачено, що сума кредиту (загальний розмір) складає 8000,00 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту - 30 днів.
Згідно п. 1.5. Договору стандартна процентна ставка становить 1,9% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Тип процентної ставки - фіксована. Знижена процентна ставка - 0,95% в день (застосовується відповідно до умов зазначених в пп. 1.5.1. Договору).
Відповідно до п. 1.7. Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою - 693,5% річних; за зниженою ставкою - 346,75% річних.
Згідно п. 1.8. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою - 12560,00 грн; за зниженою ставкою - 10280,00 грн.
З п. 2.1. Договору вбачається, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Відповідно до п. 4.1. Договору строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2. (пп. 4.2.1.-4.2.4.) договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (п.п. 4.3.1. - 4.3.2.) договору.
Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2. - 4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (пп. 4.3.1. Договору).
Положеннями пп. 4.3.2. Договору передбачено, що споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1. договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п. 4.2. договору.
Договір та інші супутні документи підписано відповідачем 08.02.2021 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором А545525.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту.
Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Згідно ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором №3636531 від 08.02.2021 року, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн, що підтверджується інформацією ТОВ «ФК «Контрактовий дім» вих. №7/17461 від 10.11.2025 року та інформацією ТОВ «Авентус Україна» вих. №10970/25-Е від 11.11.2025 (дата 08.02.2021 року; сума - 8000,00 грн; номер карти НОМЕР_2 ).
Строк повернення грошових коштів за кредитним договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до відповідача слід вказати наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
01.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Авентус Україна» (клієнт) укладено договір факторингу №ФК 01-12/21, відповідно до умов якого фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за основними зобов`язаннями в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги.
Згідно реєстру боржників до договору факторингу №ФК 01-12/21 від 01.12.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3636531 у загальному розмірі 262400,00 грн, з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 8000,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 18240,00 грн.
Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №ФК 01-12/21 від 01.12.2021 року та платіжною інструкцією №4778 від 01.12.2021 року, що свідчить про виконання фактором своїх обов`язків за вищевказаним договором факторингу.
01.08.2025 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу №01-08/25, відповідно до умов якого клієнт передає (відступає) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (портфелі заборгованості).
Згідно реєстру боржників до договору факторингу №01-08/25 від 01.08.2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3636531 у загальному розмірі 262400,00 грн, з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 8000,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 18240,00 грн.
Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №01-08/25 від 01.08.2025 року та платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0542450000 від 01.08.2025 року, що свідчить про виконання фактором своїх обов`язків за вищевказаним договором факторингу.
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
При цьому, суд відхиляє доводи представниці ОСОБА_1 - адвоката Фесенко М.Ю., та погоджується з аргументами ТОВ «Факторинг Партнерс» щодо неправомірності відступлення права вимоги, оскільки як вбачається, з довідки від 04.12.2025 року №3244-7002358122 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка була долучена представницею відповідача до відзиву на позовну заяву, відповідач ОСОБА_1 набув статус ВПО 04.12.2025 року, тоді як останнє відступлення прав вимоги до відповідача за Договором про надання споживчого кредиту №3636531 від 08.02.2021 року перейшло до позивача за договором факторингу №01-08/25 01 серпня 2025 року.
Щодо розміру заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню та правових підстав стягнення заборгованості за цим договором слід вказати наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №3636531 від 08.02.2021 року загальна заборгованість відповідача складає 26240,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000,00 грн, заборгованість за відсотками - 18240,00 грн.
Доказів виконання умов договору та погашення заборгованості повністю або частково відповідачем до суду не надано.
Також слід зазначити, що не заслуговують на увагу доводи представниці ОСОБА_1 - адвоката Фесенко М.Ю. щодо необґрунтованості розміру заборгованості нарахованого позивачем та недоведеності та неналежності розрахунку заборгованості, наданого позивачем, оскільки такі спростовуються умовами укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору №3636531 від 08.02.2021 року та наявними в матеріалах справи доказами.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: копію договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» від 01.11.2023 року, заявка на надання юридичної допомоги №1285 від 03.11.2025 року, витяг з акту №23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 року.
Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрата (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн.
При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 13000,00 грн є не обґрунтованим та завищеним.
Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, представницею відповідача надано заперечення щодо завищеної суми на професійну правничу допомогу. Крім іншого розмір правової допомоги в сумі 13000,00 грн є неспівмірними від стягненої суми в розмірі 26240,00 грн.
Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020р. по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.
Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, оскільки суд вважає, що вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Що стосується питання розподілу судових витрат, то суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, стягує з відповідача понесені позивачем витрати на оплату судового збору в сумі 2422,40 гривень, які підтверджуються платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0591790040 від 23.12.2025 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ: 42640371, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №3636531 від 08.02.2021 року у загальному розмірі 26240 (двадцять шість тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 18240,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судові витрати у розмірі 5422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          О.В. Саламатін