Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/1956/26
Провадження №2/711/1676/25

 

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
заочне

 
27 березня 2026 року      м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого – судді Позарецької С.М., 
при секретарі Буйновській А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого майнового відшкодування, -
в с т а н о в и в :
Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.06.2023 о 16-35 в м. Черкаси, на перехресті нерівнозначних доріг по вул. Сурікова – Шевченка А/Д Р-10, керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN POLO», державний номерний знак НОМЕР_1 по другорядній дорозі, не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталося зіткнення з транспортним засобом «DAF FT105», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобіль «DAF FT105», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.07.2023 року,    ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Зазначено, що на момент настання ДТП відповідач не мала чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв?язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 78 602 гривень 93 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.
З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило Аварійного комісара, вартість послуг якого складають 1 500 грн. 00 коп. Виплата МТСБУ була здійснена на підставі рахунку-фактури. 
Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 80 102 грн. 93 коп.
У зв?язку з тим, що на момент настання ДТП відповідач не мала чинного договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди ( в порядку регресу) у розмірі 80 102 грн. 93 коп. 
Таким чином, позивач просить суд, - стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 80 102 грн. 93 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3328 грн. 00 коп.
Ухвалою суду від 04.03.2026 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували.
Відповідачем відзив на позов подано не було.
В судове засіданні позивач (його представник) не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Представником подано заяву від 14.03.2026 про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити і не заперечує проти заочного розгляду справи.
У судове засідання відповідач не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за відомим зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст.ст. 223, 130, 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, яка повідомлялася судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторони позивача та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:
встановлено, що 12.06.2023 о 16-35 в м. Черкаси, на перехресті нерівнозначних доріг по вул. Сурікова – Шевченка А/Д Р-10, керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN POLO», державний номерний знак НОМЕР_1 по другорядній дорозі, відповідач ОСОБА_1 не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталося зіткнення з транспортним засобом «DAF FT105», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобіль «DAF FT105», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Разом з тим, цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про шо свідчить Поліс № АР-6166176.
Встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі від 19.07.2023 вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена і доведена; на цю особу накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. 00коп.
Потерпілий звернувся до позивача МТСБУ із заявою про страхове відшкодування і з повідомленням про настання ДТП 04.06.2025. За результатами звернення потерпілого та розгляду його заяви, позивачем було відкрито регресну справу.
Відповідно до звіту № А07-11 від 21.07.2023, складеного ФОП ОСОБА_3 , а саме оцінювачем ОСОБА_4 , який перебуває у трудових відносинах з ФОП, про оцінку автомобіля «DAF FT105», державний номерний знак НОМЕР_2 , визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля становить 96669 грн. 20 коп. з урахуванням ПДВ 20%.
Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі: 78602грн. 93 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 24360 від 25.07.2025 та в розмірі 1500грн. 00 коп. за оплату послуг аваркома (експерта) по справі № 93465, згідно рах. № 133 від 21.07.2023, що підтверджується платіжною інструкцією № 973668 від 25.07.2023.
Таким чином, між сторонами існує спір з приводу відшкодування шкоди в порядку регресу, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). 
Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
У статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством (ст. 979 ЦК України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України (ст. 980 ЦК України).
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Так, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закон (п. 38.2 ст. 38 згаданого Закону, в редакції, чинній на час виниклих правовідносин).
Під час розгляду справи не встановлено обставин про те, що відповідач, як винна особа у вчиненні ДТП, відноситься до переліку осіб, визначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). 
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Вирішуючи цей спір, судом достеменно встановлено, що на підставі звіту № А07-11 про оцінку автомобіля «DAF FT105», державний номерний знак НОМЕР_2 від 21.07.2023; наказу №3.1/22878 від 24.07.2025 та довідки № 1 від 21.07.2023, позивач відшкодував потерпілому завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі: 78602 грн. 93 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 24360 від 25.07.2025 та в розмірі 1500 грн. 00 коп. за оплату послуг аваркома (експерта) по справі № 93465, згідно рах. № 133 від 21.07.2023, що підтверджується платіжною інструкцією № 973668 від 25.07.2023.
Таким чином, позивач має право вимоги до винуватця ДТП – відповідача у справі. Крім того, встановлені судом обставини дають підстави вважати, що саме відповідач у справі повинен сплатити позивачу, які останнім сплачені потерпілому.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, - необхідно стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти, як відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 80102 грн. 93 коп. При цьому, відповідач не скористався правом подати відзив на позов та докази на спростування доводів позивача.
Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. 
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3328 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 0004781 від 24.02.2026. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 265, 279-282 ЦПК України суд, -
в и р і ш и в :
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131, м. Київ, Русанівський бульвар, 8) в рахунок сплаченого майнового відшкодування грошові кошти у розмірі 80102грн. 93 коп., судовий збір у розмірі 3328 грн. 00 коп., а всього – 83430 грн. 93коп. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складений 11.04.2026.

Головуючий суддя         С.М. Позарецька