Справа № 130/1127/24
Провадження № 22-ц/801/139/2026
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року	Справа № 130/1127/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
судді-доповідача Войтка Ю. Б.,
суддів: Матківської М. В., Міхасішина І. В., 
з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Поворознюк Борис Миколайович, на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Порощука П. П. в залі суду в місті Жмеринка Вінницької області, дата складення повного судового рішення не вказана, 
у цивільній справі № 130/1127/24 за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» та ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:
Короткий зміст вимог 
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути на його користь з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» - 80 000 грн заподіяної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; з відповідача ОСОБА_2 - 91 225,02 грн заподіяної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 20 000 грн, заподіяної моральної шкоди; а також просив стягнути із відповідачів Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» та ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати, а саме 1 529,80 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви, 8 000 грн сплачених витрат за професійну правничу допомогу та 2 867,76 грн сплачених витрат за проведення транспортно-товарознавчої експертизи.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року у справі №130/3316/23 відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили 01.01.2024. 
Пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілем «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1 , керував батько позивача ОСОБА_3 , також в автомобілі перебувала матір позивача ОСОБА_4 . Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Мазда-626», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував відповідач ОСОБА_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп», згідно з договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальні власників наземних транспортних засобів № ЕР-217155351, за яким страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 160 000 грн, а розмір франшизи 3 200 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_1 , який є власником пошкодженого автомобіля «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився за кордоном, у Великобританії. Належним йому автомобілем «Шкода Октавія» керував його батько ОСОБА_3 , відповідно до приписів п.2.2 ПДР України, у зв`язку із тим, що син передав батькові у користування вказаний транспортний засіб. 
Вказав, що звертаючись 23.10.2023 до відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» із заявою щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, матір позивача ОСОБА_4 , за відсутності відповідного доручення від сина, не мала відповідних повноважень на подання такої заяви саме від імені сина ОСОБА_1 . За відсутності відповідних повноважень на представництво інтересів сина перед страховою компанією та за відсутності усної чи письмовою згоди сина ОСОБА_1 на отримання страхового відшкодування у розмірі, вдвічі меншому, ніж він має право, матір позивача - ОСОБА_4 подала до страхової компанії заяву у якій, всупереч інтересам власника транспортного засобу, заявила, що: «між нею та страховиком досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування, який складає 76 800 гри з урахуванням передбаченого розміру франшизи 3 200 грн». Ця заява 23.10.2023 фактично була оформлена працівником Хмільницького відділення Вінницького регіонального центру ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» ОСОБА_5 , яка не впевнившись у наявності повноважень у ОСОБА_4 на її підписання, оформила вказану заяву від імені ОСОБА_1 . За таких обставин відсутні підстави вважати, що між потерпілим ОСОБА_1 з одного боку, та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп», із іншого боку, було досягнуто згоди про розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті, не у розмірі 156 800 грн (в межах ліміту 160 000 грн згідно страхового полісу, за мінусом франшизи 3 200 грн), на який мав право потерпілий, а у значно меншому розмірі – 76 800 грн. 
Зазначив, що відповідно до висновку експерта вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті пошкодження автомобіля «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_3 , на час ДТП з автомобілем «Мазда-626», д.н.з. НОМЕР_4 , станом на 07.11.2023, складала величину 282 780,62 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті пошкодженого автомобіля «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_3 , під час ДТП станом на 07.11.2023, з вирахуванням вартості пошкодженого ТЗ, складає величину 251 225,12 грн. Згідно з висновком експерта від 16.11.2023 дійсна ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_3 , становить 31 555,60 грн. Ринкова вартість автомобіля «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_3 , на час пошкодження складає 282 780,62 грн. Вартість повного відновлювального ремонту становить 634 838,73 грн. Проведеною експертизою було встановлено, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок технічного пошкодження автомобіля дорівнює ринковій вартості аналогічного технічно справного автомобіля на момент ДТП та становить 251 225,02 грн. Також зауважив, що відповідно до висновку експертного дослідження від 16.11.2023, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин транспортний засіб вважається фізично знищеним. Якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, недоплачена відповідачем ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» сума страхового відшкодування (регламентної виплати) складає 80 000 грн (156 800 грн – 76 800 грн). 
Позивач вважає, що з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню 91 225,02 грн заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням автомобіля «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_3 . При цьому технічно пошкоджений автомобіль «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_3 , вартістю: 31 555,60 грн він залишає за собою. 
Крім того, діями відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, яка полягає у тому, що технічне пошкодження, а фактично повне фізичне знищення автомобіля, який є для позивача значною матеріальною цінністю, призвело до душевних страждань, хвилювань, переживань, втрати спокою та рівноваги. У нього погіршився настрій, а його батьки, які фактично користувалися автомобілем пережили сильний психологічний стрес, втратили спокій та рівновагу. Втрата автомобіля призвела до суттєвих незручностей у повсякденному житті. 
Посилаючись на ці обставини, позивач просив задовольнити його вимоги в повному обсязі, оскільки відповідачі не бажають у добровільному порядку відшкодувати заподіяні матеріальну та моральну шкоду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 91 225,02 грн завданої матеріальної шкоди, 809,87 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви, 10 000 грн. заподіяної моральної шкоди та 1 433,88 грн сплачених витрат за проведення транспортно-товарознавчого дослідження.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп», суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом звернення до страховика та отримав страхове відшкодування, а ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у розмірі погодженого зі страховою. При цьому суд не взяв до уваги твердження представника позивача адвоката Поворознюка Б. М., про те, що до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» звернулась матір позивача ОСОБА_4 із заявою щодо досягнення згоди із страховою компанією в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, а не сам власник ОСОБА_1 та в неї було відсутнє відповідне доручення від сина, вона не мала відповідних повноважень на подання такої заяви саме від нього та те, що сам ОСОБА_1 не міг бути присутнім, оскільки перебував за кордоном. Зазначене, на переконання суду, не доведено стороною позивача, не підтверджено належними доказами та спростовується тим, що, в матеріалах справи наявна квитанція про сплату ОСОБА_1 вартості проведення вказаного транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 2 867,76 грн, виконаного на замовлення самого ж таки позивача ОСОБА_1 (а.с.53 т.1). Крім того, сам позивач ОСОБА_1 , отримавши вказані кошти від страхової компанії на свій банківський рахунок, не заперечив щодо їх виплат та способу отримання, тобто погодився з ними. 
На підставі оцінки наведених позивачем аргументів і наданих ним доказів суд визнав обґрунтованими і доведеними вимоги позивача до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 91 255,02 грн. Також, врахувавши характер спричинених пошкоджень транспортному засобу, а також засади розумності, виваженості та справедливості, суд вважав за необхідне позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 10 000 грн заподіяної моральної шкоди

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У листопаді 2025 року адвокат Поворознюк Б. М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, оскільки позивач із таким рішенням суду першої інстанції не погоджується та оскаржує його в частині відмови у позовних вимогах до відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про стягнення 80 000 грн заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП. 
Позивач вважає, що в цій частині судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, що мають істотне значення для справи, висновки суду, які викладені у рішенні суду, не відповідають фактичним обставинам справи, також при вирішенні справи судом було допущено порушення норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.
За наслідками розгляду апеляційної скарги просить скасувати рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 жовтня 2025 року в частині відмови у позовних вимогах ОСОБА_1 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна іншуранс груп» про стягнення заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна іншуранс груп», стягнути із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна іншуранс груп» на користь ОСОБА_1 80 000 грн заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди, здійснити перерозподіл судових витрат.
Крім того, просив призначити у справі почеркознавчу експертизу, на вирішення експерта поставити наступне питання: чи виконаний підпис у заяві від 23 жовтня 2023 року щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Для забезпечення проведення цієї експертизи позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, а саме: - у відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» оригіналу заяви ОСОБА_1 щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування; - із Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ документи в яких містяться підпис позивача ОСОБА_1 (заява про реєстрацію шлюбу, актовий запис про реєстрацію шлюбу); - із ТОВ «Приватної поліклініки «ПРОФІМЕД» оригінал декларації підписаної ОСОБА_1 із сімейним лікарем. Крім того, заявлено клопотання про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_5 .

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 21 листопада 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий – суддя Войтко Ю. Б., судді: Матківська М. В., Міхасішин І. В.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2025 року, після усунення недоліків апеляційної скарги скаржником, відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 січня 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду 20 січня 2026 року о 12:00 год. з повідомленням сторін.
20 січня 2026 року справу знято з розгляду в зв`язку з перебуванням судді Міхасішина І. В. у відпустці, та повідомлено учасників справи про її розгляд в судовому засіданні 27 січня 2026 року о 12:00 год. 
Ухвалою від 27 січня 2026 року у задоволенні клопотань представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Поворознюка Б. М. про призначення судової почеркознавчої експертизи та виклик свідка – відмовлено.
Ухвалою від 27 січня 2026 року витребувано у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» страхову справу № 230000865905 згідно з Договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-217155351, для огляду в судовому засіданні, або належним чином завірену копію вказаної страхової справи, придатну до читання, для приєднання до матеріалів цієї справи.
Продовжено строк розгляду апеляційної скарги  ОСОБА_1  на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 жовтня 2025 року на п`ятнадцять днів, відкладено судове засідання на 13 лютого 2026 року о 10.00 год.
Ухвалою від 06 лютого 2026 року задоволено клопотання представника  ОСОБА_1  - адвоката Поворознюка Б. М. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду із позовними вимогами до відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про стягнення 80 000 грн заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди, посилався на те, у нього було відсутнє волевиявлення на отримання страхового відшкодування у розмірі, який вдвічі менший, ніж це передбачено лімітом страхової суми, визначеної у полісі обов`язкового страхування винного у ДТП водія.
Позивач посилався на те, що заяву від 23 жовтня 2023 року про досягнення згоди із страховою компанією в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування він не підписував, оскільки знаходився далеко за межами України, а саме у Великобританії, де тривалий час постійно проживає.
Позивач ОСОБА_1 на підтвердження не підписання ним заяви від 23 жовтня 2023 року та відсутності у нього волевиявлення на погодження із страховою компанією розміру та способу здійснення страхового відшкодування, а саме виплати йому 76 800 грн з урахуванням передбаченого розміру франшизи 3 200 грн, замість можливого розміру страхового відшкодування в сумі 160 000 грн, у межах ліміту відшкодування, посилався на наступні докази: - покази своєї матері ОСОБА_4 , яка фактично подала до страхової компанії вказану заяву; - покази свідка ОСОБА_5 , яка оформила цю заяву та після підписання її матір`ю позивача прийняла; - лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 20.06.2024 року № 19-43102/18/24-Вих, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 з 21.09.2021 року по 09.04.2024 року знаходився за межами України.
Однак судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не надано оцінки доказам позивача, які він подав до суду як підтвердження відсутності волевиявлення на погодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування.
Також зазначив, що суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання представника позивача про судове доручення Хмільницькому міськрайонному суду Вінницької області допитати свідка ОСОБА_5 . Натомість суд вирішив допитати свідка особисто, викликавши його для допиту до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області для отримання пояснень в режимі відеоконференції.
Після того, як свідок ОСОБА_5 неодноразово не з`являлась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області для допиту, представник позивача заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та витребування вільних зразків підпису ОСОБА_1 .
Однак суд першої інстанції двічі відмовляв представнику позивача у призначенні судової почеркознавчої експертизи на вирішення якої ставилось питання: «Чи виконаний підпис у заяві від 23.10.2023 року щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?».
На переконання представника позивача, відмовляючи у призначенні експертизи суд першої інстанції порушив права позивача на подання до суду доказів та не врахував правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 17.02.2021 року у справі № 149/2528/18. 
При цьому зауважив, що клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та про витребування вільних зразків підпису позивача не заявлялось разом із поданням до суду позовної заяви по тій причині, що у позивача були обґрунтовані очікування про надання свідком ОСОБА_5 , яка оформляла заяву від 23.10.2023 та давала її на підпис матері позивача, показів щодо обставин, які мають значення для справи. А саме, що заяву від 23.10.2023 у присутності свідка ОСОБА_5 підписувала матір позивача ОСОБА_4 .
Позивач розраховував на те, що сукупність доказів, які будуть досліджені в судовому засіданні, буде достатньою для доведення факту не підписання ним заяви від 23.10.2023. Однак неявка свідка ОСОБА_5 істотно послабила сукупність доказів, які планував подати до суду позивач. Тому ним вимушено було подано клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» – адвокат Пилипець А. Ю. із доводами та вимогами наведеними позивачем не погоджується в повному обсязі, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Зокрема вказав, що відповідач у повній мірі та належним способом виконав зобов`язання, взяті ним за договором обов`язкового страхування, а тому позивач не може заявляти позовні вимоги до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп», оскільки сторони досягли згоди щодо розміру страхового відшкодування. Посилаючись на норми ст. 1194 ЦК України, зауважив, що позивач помилково визначив Страховика у статусі відповідача, тому позовні вимоги щодо сплати різниці між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування повинен був направити виключно до особи, яка винна у пошкодженні транспортного засобу позивача, а саме відповідача ОСОБА_2 . При цьому зазначив, що недобросовісна та суперечлива поведінка позивача є самостійною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази, що надання даних банківського рахунку для виплати страхового відшкодування здійснено не позивачем.
Отже ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» вважає, що є усі підстави для відмови у задоволені позову в частині заявлених позовних вимог до страховика.

Позиція учасників справи у судовому засіданні
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Поворознюк Б. М. вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.
Представник відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» – адвокат Пилипець А. Ю. в судове засідання не з`явився, у відзиві на апеляційну скаргу просив розгляд справи проводити без участі представника товариства. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, причини його неявки до суду невідомі. 
З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 08.11.2023 року водій ОСОБА_3 звернувся до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області з заявою про оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за порушення ПДР, що призвело до пошкодження ТЗ відносно водія ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 , додаток копія повідомлення про ДТП (європротоколу) (а.с.13-14 т.1). 
Так, згідно з постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року встановлено, що 13.10.2023 року о 10-50 год на автодорозі М-21 біля перехрестя с. Біликівці водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Мазда 626, державний номерний знак НОМЕР_4 , не надав перевагу в русі іншому транспортному засобу, внаслідок чого відбулось зіткнення з матеріальною шкодою транспортного засобу Шкода Октавія НОМЕР_3 , чим порушив п.16.11 ПДР України. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн (а.с.19 т.1). Власником транспортного засобу Шкода Октавія д.н.з НОМЕР_3 є ОСОБА_1 (а.с.12 т.1). Цивільно- правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля Мазда 626, д.н.з. НОМЕР_4 була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс груп», поліс №ЕР-217155351 (а.с.21 т.1).
Вартість відновлювального ремонту за ремонтною калькуляцією автомобіля Шкода Октавія (власник ОСОБА_6 ) станом на 20.10.2023 року становить 212 203,84 грн (а.с.25-27 т.1). За заявою сторін досягнуто згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, яке становить 76 800 грн та надано розрахунок (а.с.28-29 т.1). На підставі прийнятого рішення (а.с.30 т.1) за платіжною інструкцією на банківський рахунок власника ОСОБА_1 27.10.2023 було здійснено перерахування коштів в сумі 76 800 грн (а.с.31 т.1). Згідно з висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 16.11.2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті пошкодження автомобіля Шкода Октавія д.н.з НОМЕР_5 під час ДТП станом на 07.11.2023 з вирахуванням вартості пошкодженого ТЗ складає 251 225,02 грн (а.с.35-51 т.1). Вартість проведення вказаного транспортно-товарознавчого дослідження становить 2 867,76 грн (а.с.52 т.1) та сплачено власником ОСОБА_1 (а.с.53 т.1). Згідно з договором про надання правової допомоги представнику позивача сплачено 8 000 грн (а.с.59-63 т.1).

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише у частині відмови у задоволенні вимог до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна іншуранс груп» про стягнення заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП, у іншій частині рішення апеляційним судом не переглядається.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 13.10.2023 року о 10-50 год на автодорозі М-21 біля перехрестя с. Біликівці водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Мазда 626, державний номерний знак НОМЕР_4 , не надав перевагу в русі іншому транспортному засобу, внаслідок чого відбулось зіткнення з матеріальною шкодою транспортного засобу Шкода Октавія, НОМЕР_3 , чим порушив п.16.11 ПДР України.
Зазначені обставини встановлені постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн. Відомості про те, що вказана постанова суду оскаржувалась сторонами суду першої інстанції надано не було. Постанова набрала законної чинності 01 січня 2024 року (а.с.19 т.1).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частинами четвертою, шостою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У справі, що переглядається, судом першої інстанції встановлено, що 08.11.2023 водій ОСОБА_3 звернувся до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області з заявою про оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за порушення ПДР, що призвело до пошкодження ТЗ відносно водія ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 , про що свідчить копія повідомлення про ДТП (європротоколу) (а.с.13-14 т.1).
Власником транспортного засобу Шкода Октавія д.н.з НОМЕР_3 є ОСОБА_1 (а.с.12 т.1). Цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля Мазда 626, д.н.з. НОМЕР_4 була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс груп», поліс №ЕР-217155351 (а.с.21 т.1).
Вартість відновлювального ремонту за ремонтною калькуляцією автомобіля Шкода Октавія (власник ОСОБА_6 ) станом на 20.10.2023 становить 212 203,84 (а.с.25-27 т.1). 
За заявою сторін досягнуто згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, яке становить 76 800 грн та надано розрахунок суми страхового відшкодування до справи № 230000865905.
Отже на підставі прийнятого рішення за платіжною інструкцією на банківський рахунок власника ОСОБА_1 27.10.2023 було здійснено перерахування коштів в сумі 76 800 грн (а.с.30-31 т.1). 
Згідно з висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 16.11.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті пошкодження автомобіля Шкода Октавія д.н.з НОМЕР_5 під час ДТП станом на 07.11.2023 з вирахуванням вартості пошкодженого ТЗ складає 251 225,02 грн (а.с.35-51 т.1). 
Вартість проведення вказаного транспортно-товарознавчого дослідження становить 2 867,76 грн та сплачено власником ОСОБА_1 (а.с.52-53 т.1). 
За встановлених обставин, відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про стягнення 80 000 грн заподіяної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач скористався своїм правом звернення до страховика та отримав страхове відшкодування, а ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у розмірі погодженого зі страховою.
Апеляційний суд з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується з таких міркувань.
Колегія суддів враховує те, що в позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що заяву від 23 жовтня 2023 року про досягнення згоди із страховою компанією в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування він не підписував, оскільки знаходився за межами України, а саме у Великобританії, де тривалий час постійно проживає. 
При цьому вказує на те, що на цей час передав право на керування транспортним засобом «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_3 , його батькові – ОСОБА_3 .
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 січня 2026 року витребувано у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» страхову справу № 230000865905 згідно з Договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-217155351, для огляду в судовому засіданні, або належним чином завірену копію вказаної страхової справи, придатну до читання, для приєднання до матеріалів цієї справи.
На виконання вимог цієї ухвали суду представник ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» - адвокат Пилипець А. Ю. 27 січня 2026 року направив на адресу суду належним чином завірену копію вказаної страхової справи.
З копії витребуваної апеляційним судом страхової справи № 230000865905 встановлено, що транспортним засобом Шкода Октавія д.н.з НОМЕР_3  на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху керував ОСОБА_3 – батько позивача ОСОБА_1 .
Відповідно ОСОБА_3  звернувся до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області з заявою про оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за порушення ПДР, що призвело до пошкодження ТЗ відносно водія ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 , про що свідчить копія повідомлення про ДТП (європротоколу).
В матеріалах страхової справи № 230000865905 міститься Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) станом на 16.10.2023, в якому вказані назви деталей й опис пошкоджень транспортного засобу Шкода Октавія д.н.з НОМЕР_3 , зокрема зазначено про можливі приховані пошкодження.
В цьому акті зазначено власника (довірену особу) ОСОБА_3 , однак у акті відсутній підпис останнього, при цьому заначено, що фото надіслано потерпілим, однак в матеріалах справи немає даних про його направлення позивачу ОСОБА_1 .
Щодо заяви сторін, як зазначив суд першої інстанції, в якій досягнуто згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, яке становить 76 800 грн та надано розрахунок суми страхового відшкодування до справи № 230000865905, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин, щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Стаття 980 ЦК України визначає, що предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.
Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Відповідно до положень п.п. 1.4. та 1.7. статті 1 Закону №1961-IV забезпеченим транспортним засобом, є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована, а саме страхувальником та іншими особами, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.
Відповідно до цього Закону страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц.
Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з статтею 29 Закону №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до вимог п. 36.4. статті 36 Закону №1961-IV виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).
Положеннями частини 22.1. статті 22 Закону №1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з частиною першою статті 35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.
Для отримання страхового відшкодування, матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлено спеціальний порядок, який включає в себе обов`язкове подання потерпілим чи іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, страховику заяви про страхове відшкодування з наданням документів, перелік яких закріплений у пункті 35.2 вказаної статті, а саме: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в)довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну.
Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди (п. 35.3 статті 35 Закону №1961-IV).
За визначенням, наведеним в статті 1 Закону № 1961-IV, потерпілі, це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; а власники транспортних засобів, це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Як встановлено із матеріалів справи, ОСОБА_3 на момент настання ДТП (страхового випадку) був законним користувачем пошкодженого ТЗ і правомірно експлуатував цей засіб на законних підставах. Позивач надав суду копію свідоцтва про реєстрацію такого транспортного засобу, що свідчить про правомірність володіння ним вказаним легковим автомобілем. 
Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.
Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.
Тобто, завдання шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-183цс14 від 03 грудня 2014 року.
Аналогічного висновку також дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 року в справі № 147/66/17, та вказала, що особі, яка правомірно керувала транспортним засобом належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи.
Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, посилався на те, у нього було відсутнє волевиявлення на отримання страхового відшкодування у розмірі, який вдвічі менший, ніж це передбачено лімітом страхової суми, визначеної у полісі обов`язкового страхування винного у ДТП водія.
При цьому позивач вказує на те, що заяву від 23 жовтня 2023 року про досягнення згоди із страховою компанією в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування він не підписував, оскільки знаходився у Великобританії, де тривалий час постійно проживає, надавши як доказ лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 20.06.2024 року № 19-43102/18/24-Вих, відповідно до якого ОСОБА_1 з 21.09.2021 року по 09.04.2024 року знаходився за межами України (а.с. 135 т.1).
Позивач ОСОБА_1 на підтвердження не підписання ним заяви від 23 жовтня 2023 року та відсутності у нього волевиявлення на погодження із страховою компанією розміру та способу здійснення страхового відшкодування, а саме виплати йому 76 800 грн з урахуванням передбаченого розміру франшизи 3 200 грн, замість можливого розміру страхового відшкодування в сумі 160 000 грн, у межах ліміту відшкодування, посилався на те, фактично вказану заяву подала до страхової компанії його матір ОСОБА_4 без відповідної довіреності.
При цьому в матеріалах справи відсутні докази, що документи про прийняте рішення ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 76 800 грн були направлені позивачу, який стверджує, що такі документи він не отримував, оскільки перебував за межами України.
З огляду на викладене, колегія суддів з урахуванням позиції сторін підходить до оцінки поведінки відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп», який як страховик після повідомлення про ДТП особою, яка на достатній правій підставі керувала транспортним засобом, має здійснити всі дії для встановлення та виплати страхового відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви про страхове відшкодування, однак у цій справі, усупереч відсутності засвідченого наміру ОСОБА_1 отримати виплату страхового відшкодування в розмірі 76 800 грн, заперечує обставину відсутності волевиявлення останнього на отримання страхового відшкодування саме в такому розмірі, не зважаючи на вчинену послідовність дій обох сторін спірних правовідносин, зібраного переліку доказів стосовно страхового випадку, часу складання документів, їх підпису іншими особами без відповідної довіреності, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі N 129/1033/13-ц, провадження N 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі N 904/2104/19, провадження N 12-57гс21).
Повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначала, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Іншими словами, оформлення документів на ім`я позивача, не вказують на наявність засвідченого наміру ОСОБА_1 отримати виплату страхового відшкодування в розмірі 76 800 грн, а також ознайомлення останнього з обчисленням страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди (Актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та розрахунком суми страхового відшкодування по справі № 230000865905).
Згідно з правовими висновками Верховного Суду в постанові від 25 травня 2022 року у справі № 753/1908/15-ц, виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.
За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку про те, що позивачем доведений розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) та відсутність у нього відповідного волевиявлення на виплату страхового відшкодування в розмірі 76 800 грн.
Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як вбачається з статті 317 ЦК України за змістом права власності власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
З огляду на вказане апеляційний суд вважає, що позивачу, як власнику транспортного засобу, належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи.
За таких обставин висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» на користь позивача в розмірі 80 000 грн, не відповідає обставинам справи та вимогам матеріального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» на користь позивача в розмірі 80 000 грн. 
В іншій частині рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 жовтня 2025 року підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Поворознюк Борис Миколайович, задовольнити.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 жовтня 2025 року в частині відмови у позовних вимогах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про стягнення завданої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про стягнення завданої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» (місцезнаходження: вул. Глибочицька, 44, м. Київ, код ЄДРПОУ 24175269) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) 80 000 (вісімдесят тисяч) грн 00 коп. завданої матеріальної шкоди.
В іншій частині рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 18 лютого 2026 року

Головуючий          Ю. Б. Войтко

Судді:          М. В. Матківська

І. В. Міхасішин