Справа № 703/6373/25
2/703/191/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Овсієнка І.В.
за участю 
секретаря судового засідання Батаргіної Т.М., 
представника позивача Примака В.А. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_5 про визнання батьківства,
установив:
17.09.2025 позивачка ОСОБА_2 через представника, із використанням системи «Електронний суд» звернулася до суду з вказаною позовною заявою, просила визнати батьківство зниклого безвісти ОСОБА_6 щодо їх спільної дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка в справі, ОСОБА_2 з жовтня 2021 року до вересня 2024 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , після розірвання якого проживала з ним у фактичних шлюбних відносинах до часу зникнення його безвісти в зоні ведення бойових дій 16.01.2025. Остання обставина підтверджується рішенням Черкаського районного суду від 11.07.2025. У вказаний період проживали разом в квартирі її батька, що в м. Сміла, спільно вели господарство, мали спільний бюджет, підтримували відносини, характерні подружжю. У вказаний період завагітніла, ОСОБА_6 про це було відомо, так само як і його батькам, відповідачам в справі. ОСОБА_6 зник безвісти 16.01.2025 в зоні ведення бойових дій. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася їх спільна дитина, ОСОБА_7 , до актового запису про його народження відомості про батька внесені з її слів.
Ухвалою суду від 24.09.2025 відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання, встановлений сторонам строк для подання письмових заяв по суті справи.
08.10.2025 відповідачами в справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подано до суду письмову заяву, за змістом якої позовні вимоги визнали, проти їх задоволення не заперечували. З письмовими відзивами на позовну заяву не зверталися.
Ухвалою суду від 09.10.2025 залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 як законного представника неповнолітнього сина ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Тією ж ухвалою, за клопотанням представника позивачки, в справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, що 03.11.2025 повернута без виконання. 
Ухвалою суду від 03.02.2026 підготовче провадження в справі закрите, справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивачки, адвокат Примак В.А. позов підтримав, просив задовольнити із підстав, вказаних у позовній заяві та додатках.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду, в судове засідання не прибули, із заявами про відкладення судового розгляду не зверталися.
Представник третьої особи, військової частини НОМЕР_1 , судовий виклик якого здійснювався із використанням засобів ЄСІТС, в судове засідання не прибув, із письмовими заявами чи клопотаннями не звертався.
Третя особа, ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, звернувшись із письмовою заявою про проведення судового розгляду за її відсутності.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом в становлено, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла, його батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , що видане Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13.08.2025, актовий запис №222.
Заочним рішенням Черкаського районного суду від 04.09.2024 в справі №707/2029/24, провадження 2/707/963/24, що набрало законної сили 05.10.2024, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_6 задоволені, шлюб між ними розірваний.
Рішенням Черкаського районного суду від 11.07.2025 в справі №703/939/25, провадження 2/707/702/25, що набрало законної сили 12.08.2025, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу для реалізації права на отримання грошової допомоги за пропавшим безвісти військовослужбовцем - задоволений, встановлений факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 в період із 05.09.2024 до 16.01.2025.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вказаним рішенням в справі за участі тих же осіб встановлено, що у період з 05.09.2024 до 16.01.2025 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у цей період вони жили разом, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, та не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.
Вказана обставина для даної справи має значення преюдиційної.
За доводами представника позивача, що не були спростовані іншими учасниками справи, позивачка завагітніла в період, що відноситься до встановленого рішенням суду часу спільного її проживання з ОСОБА_6 .
На підтвердження обставин, що підлягають доказуванню, позивачем надано висновок про біологічну спорідненість №MGU2826 від 26.12.2025, виконаний ТОВ «Генкод Діагностікс».
Згідно із вказаним висновком, за результатами генетичного аналізу встановлено, що донор зразка, маркованого « ОСОБА_3 », може бути біологічним дідусем донора зразка, маркованого « ОСОБА_7 », з імовірністю 99,99792013%.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
За обставинами даної справи, на виконання ухвали суду в частині витребування доказів, Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надано копію актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що підставою внесення відомостей про батька є заява матері дитини від 13.08.2025.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення (стаття 89 ЦПК України).
Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи (постанова ВС від 26.04.2023 в справі №199/3284/19).
Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти рф» від 07.05.2009, заява №3451/05).
Такий же за змістом висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 08.03.2023 у справі №205/5698/21.
Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №643/9245/18.
У постанові Верховного Суду від 30 травня 2023 року у справі №592/4443/17 зазначено, що відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Судовим розглядом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги визнали, а на підтвердження біологічної спорідненості відповідача ОСОБА_3 як діда та малолітнього ОСОБА_7 наданий висновок, виконаний на замовлення сторони позивача, на договірних засадах. Таким висновком встановлений високий ступінь імовірності біологічного споріднення осіб, зразки яких досліджувалися.
Відповідно до ч. 1, 3, 7 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Згідно із ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Суд зауважує, що висновок про біологічну спорідненість від 26.12.2025, наданий стороною позивача, вказаних відомостей не містить. Дана обставина сама по собі не позбавляє його доказового значення, на переконання суду він може бути використаний для доведення обставин, що є предметом судового розгляду виключно в сукупності із іншими доказами, що наявні в даній справі, визнаними судом належними та допустимими. 
Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
На переконання суду, усунення невизначеності в питанні щодо батька дитини, а також визнання батьківства військовослужбовця сприятиме забезпеченню як особистих немайнових, так і майнових прав малолітньої дитини, оскільки встановлення батьківства в даному випадку включає дитину до кола осіб, які набувають права отримати виплати відповідно до Постанови КМУ від 25.12.2013 №975.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Отже існують достатні підстави для задоволення позовних вимог.
Відповідно до абзацу 12 підп. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно з п. 2.13.1 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
В даній справі вимог про внесення змін до актового запису позивачем не заявлено.
Судом звертається увага на наступне.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Однак якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 82), від 8 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 (пункт 24). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 (пункт 63).
Згідно з принципом процесуальної економії, штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 (пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 82), від 2 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (пункт 50), від 6 квітня 2021 року у справі №910/10011/19 (пункт 94), від 20 жовтня 2021 року у справі №9901/554/19 (пункт 19), від 8 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 (пункт 24).
Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суди повинні зважати й на його ефективність з погляду Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У §145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Сполученого Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції залежить, зокрема, від характеру скарг заявника. Однак засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§75 рішення ЄСПЛ від 5 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02).
Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома іншими способами захисту, якщо це не заборонено законом (постанова ВП ВС від 21.09.2022 в справі № 908/976/19).
Отже, судове рішення про задоволення позову має забезпечити відновлення порушеного або оспорюваного права чи інтересу, у позивача не має бути потреби повторно звертатися до суду з іншими вимогами, і таке судове рішення можна виконати. 
У зв`язку із викладеним суд вважає за необхідне вирішити питання про внесення змін в актовий запис №222 від 13.08.2025 про народження ОСОБА_7 , записавши його батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлення батьківства якого є предметом даного позову.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.
У зв`язку із викладеним, за відсутності відомостей про обставини, що звільняють відповідачів від сплати судового збору, судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 1211,20 грн за позовну вимогу немайнового характеру, в рівних частинах слід покласти на відповідачів. 
Відомостей про інші витрати, пов`язані з розглядом справи, матеріали не містять.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд,
вирішив:
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком малолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язати Смілянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису №222 від 13.08.2025 про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записавши батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_3 .
Зобов`язати Смілянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України видати нове свідоцтво про народження, з урахуванням внесених змін.
Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору - по 605,60 грн з кожного.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 . 

Третя особа: ОСОБА_5 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складене 23.03.2026. 

Суддя        І.В. Овсієнко