Справа №295/11704/25
Категорія 59
2/295/3790/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі: судді Кузнєцова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Томашевської О.А. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом
В С Т А Н О В И В:

29.12.2025 року Богунським районним судом м. Житомира ухвалено рішення у справі №295/11704/25 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, яким позов задоволено частково: встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини зі спадкодавцем – ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку з кадастровим номером 1810136300:06:036:0001 по АДРЕСА_1 площею 0,0500 га з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_2 .
06.01.2026 року до суду надійшла відповідна заява представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Томашевської О.А., у якій остання просить ухвалити додаткове рішення, котрим стягнути з Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачені судовий збір в сумі 4 691,98 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. Докази витрат подані з додержанням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
На підставі ч. 13 ст. 7, ч. 3 ст. 270 ЦПК України судом вирішується питання про ухвалення додаткового рішення з приводу розподілу судових витрат без виклику сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Вивчивши й дослідивши заяву та додані до неї документи, а також окремі матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, від 14 вересня 2021 року у справі № 204/6564/19, провадження № 61-1970св21, від 09 листопада 2021 року у справі № 648/2776/20, провадження № 61-7641св21.
Судом встановлено, що 07.08.2025 року між Адвокатським бюро Оксани Томашевської в особі керуючої Томашевської О.А. та ОСОБА_1 укладено договір про надання професійної правничої допомоги №197-0708-25 (далі – договір).
Пунктом 4.1 вказаного договору передбачено, що сторони погодили загальний порядок здійснення розрахунків, а саме, що клієнт зобов`язується здійснити на користь адвоката попередню оплату правничої допомоги в розмірі 4 000 грн. в день укладання договору на підставі отриманого рахунку, остаточну оплату правничої допомоги, розмір якої встановлюється додатковою угодою, та гонорар, розмір якого також встановлюється додатковою угодою, протягом 3 робочих днів з моменту направлення рахунку клієнту.
Згідно акту наданих послуг №1 від 05.01.2026 до договору про надання професійної правничої допомоги №197-0708-25 від 07.08.2025 року вартість послуг становить: юридична консультація та збір первинних документів – 1 000 грн., підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики – 2 000 грн., написання позовної заяви – 5 000 грн., ознайомлення з матеріалами справи №295/11704/25, аналіз та вивчення матеріалів справи, а також спадкової справи №449/2023 – 2 000 грн., ознайомлення з матеріалами справи №295/1542/25, аналіз та вивчення матеріалів справи – 2 000 грн., участь у судовому засіданні 11.11.2025 – 2 000 грн., підготовка та подання клопотань і заяв від 13.10.2025, 10.11.2025, 29.12.2025 – 1 000 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 15 000 грн.
Клієнтом ОСОБА_1 сплачено, а адвокатом Томашевською О.А. отримано на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги 15 000 грн., підтвердженням чого слугує рахунок-фактура №197-0708-25 від 05.01.2026 (помилково зазначений 2025 рік).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що «при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу».
Також у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
При цьому, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Отже, оцінка реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру здійснюється з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Оцінка суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30).
Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на вказане, взявши до уваги характер правовідносин у цій справі, зокрема, суть спору, обсяг наданих адвокатом позивачу ОСОБА_1 послуг (кількість складених документів, участь адвоката в одному засіданні), не заперечення відповідача щодо заявлених вимог суд дійшов висновку, що стягненню на користь ОСОБА_1 підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, а також конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідності процесуальних дій.
На підставі ст. 141 ЦПК України та зважаючи на часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, в сумі 4 207,50 грн. (484,48 грн. за часткове задоволення вимоги немайнового характеру + 3 723,02 грн. за вимогу майнового характеру, яка задоволена повністю).
Керуючись ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4 207,50 грн., а також 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складання повного судового рішення 10.04.2026.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Житомирська міська рада, адреса: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2, код ЄДРПОУ 13576954.

Суддя