ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 квітня 2026 року справа №160/27697/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року у справі №160/27697/25 (головуючий І інстанції Крилова М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 27.08.2025 про відмову у виплаті допомоги на поховання ОСОБА_2 ;
- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати заборгованості з пенсії ОСОБА_2 та ненарахування (невиплати) компенсації втрати частини доходів;
- зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ): допомоги на поховання ОСОБА_2 у розмірі двомісячної пенсії, яку отримувала померла; заборгованість із пенсійних виплат, належних ОСОБА_2 за період з 01.06.2023 по 24.06.2025 р. включно; компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості з пенсії за весь період затримки виплати (з 01.06.2023) до моменту її фактичної виплати.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.08.2025 п/с №914380151632 про відмову у виплаті допомоги на поховання за результатами розгляду заяви від 25.08.2025 №15694 ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл.. Соборна, буд. 3; код ЄДРПОУ 13486010) оформити та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) допомогу на поховання померлої ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за заявою від 25.08.2025 № 15694.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл.. Соборна, буд. 3; код ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп..
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у селі Кирилівка Волноваського району Донецької області, отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058, та була зареєстрована за адресою, що є тимчасово окупованою російською федерацією територією України. Виплата пенсії автоматично призупинена з 01.06.2023 відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону №1058. З заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 у встановленому порядку до органів Пенсійного фонду України не зверталася.
Положеннями статті 53 Закону № 1058 чітко визначено, що допомога на поховання пенсіонера виплачується в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. З огляду на наведене, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 пенсію не отримувала і з заявою про поновлення виплати не зверталась, позивачу правомірно відмовлено у виплаті допомоги на поховання.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою від 25.08.2025 про виплату допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 .
До заяви додано: паспорт, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, довідка ВПО, свідоцтво про смерть, ІНН.
З наданих документів вбачається, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце смерті село Кирилівка, Волноваський р-н., Донецька область), про що 22.08.2025 складено відповідний запис № 3237 та Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 27.08.2025 П/С №914380151632 про відмову за результатом розгляду заяви від 25.08.2025 № 15694 щодо оформлення допомоги на поховання померлої ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
В рішення зазначено, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Волноваха та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсії ОСОБА_2 була призупинена з 01.06.2023 відповідно до вимог пункту 4 статті 49 Закону №1058 у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. За життя ОСОБА_2 до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації не зверталася. Оскільки ОСОБА_2 не отримувала пенсію на момент смерті, підстави для обчислення та виплати допомоги на поховання відсутні.
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Закон України «Про поховання та похоронну справу» визначає загальні правові засади здійснення в Україні діяльності з поховання померлих, регулює відносини, що виникають після смерті (загибелі) особи, щодо проведення процедури поховання, а також встановлює гарантії належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого та збереження місця поховання.
Згідно зі статтею 13 зазначеного Закону виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, надається допомога на поховання.
Розмір допомоги на поховання та порядок її надання виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, встановлює Кабінет Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Розмір допомоги на поховання не може бути меншим за розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
В межах спірних правовідносин судом встановлено, що померла ОСОБА_3 перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, отримувала пенсію згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 53 Закону № 1058-IV визначено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Аналогічні положення містяться в статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де зазначено, що у разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.
Питання звернення за допомогою на поховання врегульовано розд. V Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846).
Пунктом 5.1 розд. V цього Порядку визначено, що особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.
Згідно пункту 5.2 розд. V Порядку № 22-1 заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Інформація про виплату допомоги на поховання додається до електронної пенсійної справи померлого пенсіонера.
Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.
Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).
Інших підстав для невиплати допомоги на поховання законодавством не передбачено.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті допомоги на поховання ОСОБА_2 , оскільки останній з 01.06.2023 відповідно до вимог пункту 4 статті 49 Закону №1058 було призупинено виплату пенсії, у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. За життя ОСОБА_2 до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації не зверталася.
Разом з цим, суд наголошує, що жодними нормами чинного законодавства не передбачено обмеження права особи на отримання допомоги на поховання померлого пенсіонера, у зв`язку з тим, що останньому було призупинено виплату пенсії при житті.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що факт призупинення виплати пенсії жодним чином не позбавляє громадянина України статусу пенсіонера. Навіть при призупиненні нарахування та виплати пенсії, ОСОБА_2 залишалась бути пенсіонером з отриманням всіх гарантій, передбачених статтею 46 Конституції України та Законом № 1058.
Відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року у справі №160/27697/25 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року у справі №160/27697/25 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 02 квітня 2026 року. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко