КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/7471/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )
до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ – НОМЕР_3 ; адреса : АДРЕСА_2 )
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивачка звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо нездійснення виплати відповідачем в повному обсязі грошового забезпечення (у тому числі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення - додаткової винагороди) відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168, зниклого безвісті 20.11.2023 року військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання ним бойових завдань, здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації поблизу н.п. Курдюмівка Бахмутського району Донецької області, його матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дати зникнення безвісти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з 20.11.2023 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснювати виплати, в повному обсязі грошового забезпечення (у тому числі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення - додаткової винагороди) відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168, зниклого безвісті 20.11.2023 року військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання ним бойових завдань, здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації поблизу н.п. Курдюмівка Бахмутського району Донецької області, його матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дати зникнення безвісти ОСОБА_2 , 03.07.1979 року, тобто з 20.11.2023 року.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що син позивачки з 20 листопада 2023 року зник безвісті. виконуючи бойові завдання, здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, у зв`язку з чим відповідач повинен виплачувати їй грошове забезпечення. Однак, відповідач здійснює такі виплати не у повному розмірі. 
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Відповідач вказує, що позивачці встановлено право на виплату 50% усіх видів грошового забезпечення безвісти зниклого солдата ОСОБА_2 – як матері. З травня 2024 року військовою частиною НОМЕР_2 проводились всі належні та допустимі виплати ОСОБА_1 . Водночас, відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року №884, у разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання. Проте, станом на теперішній час, письмова відмова від виплати грошового забезпечення батька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , на адресу військової частини НОМЕР_2 не надходила. Отже, виплати позивачці проводяться у повному розмірі, які передбачені чинним законодавством.
Позивач скерував до суду відповідь на відзив, у якій доводи відповідача заперечив та підтримав раніше заявлені позовні вимоги.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 виданим 29.08.1979 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 22.04.2023.
У грудні 2022 року ОСОБА_2 призваний на військову службу на підставі Указу Президента «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 та 21.12.2022 його зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 343 від 21.12.2022.
20.11.2023 року ОСОБА_2 зник безвісті, виконуючи бойові завдання, здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації поблизу н.п. Курдюмівка Бахмутського району Донецької області, що підтверджується сповіщенням сім`ї (близьких родичів) потрапившого у полон № 305 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.11.2023 року № 6/14555.
04.12.2023 за фактом безвісного зникнення військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , який перебував в зоні проведення бойових дій в районі н.п. Курдюмівка Бахмутського району Донецької області Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023120000001425 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частини 1 статті 115 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР. 
У грудні 2023 року позивачка звернулась з письмовою заявою до командира військової частини НОМЕР_2 про нарахування та виплату їй належного грошового забезпечення, яке належить сім`ї безвісти зниклого солдата військовослужбовця ОСОБА_2 ОСОБА_1 - матері, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих або безвісно відсутніх» від 30.11,2016 року № 884. До заяви позивачка додала документи на підтвердження підстав для здійснення їй виплат, відповідно до закону.
Відповідачем надано письмову відповідь на заяву, яка адресована начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 № 0666/35/226 від 11.01.2024 , у якій зазначено, що звернення ОСОБА_1 не погоджено юридичною службою військової частини: «немає підстав для виплат згідно поданої інформації є син, який має першочергове право» та запропоновано надіслати заяву з комплектом документів для призначення виплат відповідним родичам військовослужбовця (копія листа командира військової частини НОМЕР_2 додається).
Позивачка звернулась до військової частини НОМЕР_2 з адвокатським запитом про надання інформації щодо виплат їй грошового забезпечення її сина - ОСОБА_2 та на запит отримано лист військової частини НОМЕР_2 від 26.04.2024 року № 0666/116/1357 у якій зазначено, що відповідно до інформації, яка є у військовій частині НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_2 має дружину ОСОБА_4 та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2014 року народження. Також у даному листі зазначено, що військовою частиною НОМЕР_2 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 було направлено запити про надання витягу з державного реєстру про наявність (відсутність) актових записів про наявність у військовослужбовця дружини, дітей, але відповідь військова частина не отримала .
Позивачка вважає, що не виплата відповідачем їй - матері зниклого безвісті ОСОБА_2 - грошового забезпечення ОСОБА_2 у повному обсязі є протиправною та порушує її права, а тому звернулася до суду для захисту своїх прав.
Відповідно до вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Дослідивши адміністративний позов, відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року (далі - Закон №2011-ХІІ).
Згідно статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 6 статті 9 Закону №2011-ХІІ за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців, зокрема, дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Згідно пункту 3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 від 07.06.2018 року, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року (далі - Порядок №260), грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.
На виконання вимог частини 6 статті 9 Закону №2011-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 року було затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - Порядок №884), який визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці) (п.1 Порядку №884).
Згідно п.3 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до п.7 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.
Аналізуючи вищевказане, за військовослужбовцями, що безвісно відсутні, зберігаються виплати грошового забезпечення, яке включає посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років та інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення постійного характеру. Таке грошове забезпечення щомісячно виплачується членам сімей військовослужбовців, зокрема, батькам.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 . Враховуючи зазначене, позивачка, яка є матір`ю безвісно зниклого військовослужбовця, згідно приписів Закону №2011-ХІІ та Порядку №884 має право на отримання грошового забезпечення ОСОБА_2 .
За п.4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
Пунктом 4 також встановлений вичерпний перелік документів, які необхідно надати на розгляд на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) разом із відповідною заявою.
Відповідно до п.5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
Згідно п.6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно.
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).
За п.7 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.
Тобто, аналізуючи вищевказані приписи суд доходить висновку, що грошове забезпечення безвісно зниклого військовослужбовця у контексті спірних правовідносин має виплачуватись позивачці за умови відсутності у ОСОБА_2 дружини та неповнолітніх дітей.
Судом встановлено, що відповідач відмовив позивачці у виплаті грошового забезпечення у 100% розмірі, оскільки, як зазначено у листі-відповіді від 26 січня 2024 року ОСОБА_2 має дружину – ОСОБА_4 та неповнолітнього сина – ОСОБА_5 .
Разом з цим, на підтвердження зазначеного відповідач не надав жодних доказів про наявність у ОСОБА_2 дружини та неповнолітньої дитини.
В свою чергу, позивачкою на спростування доводів відповідача до суду надано лист-відповідь Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кіровоградській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.09.2024 № 49778/06.11-14, що перевіркою відомостей по архівам відділів державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградської області та за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян по області, актових записів про шлюб складених на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 не виявлено; перевіркою відомостей по архівам відділів державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградської області та за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян по області, актового запису про народження ОСОБА_6 , 2014 року народження, батьком якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено.
Крім того, з рішення Іллічівського міського суду Одеської області № 501/1031/23 від 12 лютого 2024 року, судом встановлено, що на час зникнення безвісти ОСОБА_2 , ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , син – ОСОБА_8 , народився у 2014 році, батьком дитини відповідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_8 . 
Натомість відповідач, вказуючи про наявність у ОСОБА_2 дружини та сина з тими самими анкетними даними, не надав жодних допустимих доказів на підтвердження таких відомостей.
Воднораз, у відзиві на позовну заяву відповідач посилається і на той факт, що у ОСОБА_2 є батько - ОСОБА_3 , який письмової відмови від виплати грошового забезпечення до військової частини не надавав, як і не надавав заяви від стосовно виплати грошового забезпечення рівними частками за його безвісти зниклого сина .
Позивачкою надано до суду лист - відповідь Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кіровоградській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 1541-33.8-12 від 12.12.2024 про те, що в архіві відділу зберігається актовий запис про смерть № 2407 від 26.09.2004 складений міським відділом по державній реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області щодо ОСОБА_3 , дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
З огляду на вказане, враховуючи вищевикладені нормативні приписи Порядку №884, а також той факт, що у позивачки наявне право на отримання грошового забезпечення безвісно зниклого військовослужбовця, то суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі ОСОБА_9 грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 з 20.11.2023 року.
Задля ефективного захисту порушених прав позивачки суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення ОСОБА_2 у розмірі 100%, починаючи з 20 листопада 2023 року, з урахуванням виплачених позивачці сум.
Судові витрати у справі (судовий збір в сумі 1211,20 грн) належить розподілити відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, присудивши їх позивачці з бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ – НОМЕР_3 ; адреса : АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії– задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нездійснення виплати в повному обсязі грошового забезпечення (у тому числі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення - додаткової винагороди) відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168, зниклого безвісті 20.11.2023 року військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 його матері - ОСОБА_1 , починаючи з 20.11.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити в повному обсязі грошове забезпечення (у тому числі щомісячні додаткові види грошового забезпечення – додаткову винагороду) зниклого безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168, ОСОБА_1 , починаючи з 20.11.2023 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 .
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду   О.В. КРАВЧУК