Справа № 159/9496/25
Провадження № 2/159/880/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк», від імені якого діє представник Ганенко Олександра Іванівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі – позивач), від імені якого діє представник Ганенко Олександра Іванівна (далі – представник позивача), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.10.2022 у розмірі 14901,97 гривень.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що АТ «Універсал Банк» запустило проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank, особливістю вказаного проєкту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. 20.10.2022 між АТ «Універсал Банк» та відповідачем підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, положеннями якої визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вищевказаних документів, які складають договір, у мобільному додатку, та зобов`язувався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Незважаючи на виконання позивачем умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору перед позивачем не виконав, внаслідок чого у позичальника перед позикодавцем виник борг, сума якого заявлена до стягнення.
Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 634, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.
Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою від 16.01.2026 суд відкрив провадження у справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, ухвалив подальший розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Про розгляд справи судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивач та відповідач повідомлені у спосіб передбачений Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України).
Позивач та відповідач не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив таке.
АТ «Універсал Банк» запустив проект Монобанк, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Мonоbank». На цих платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт, а банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.
Встановлення ділових відносин з клієнтом, починаючи з травня 2020 року відбувається у тому числі дистанційно шляхом: - верифікації клієнта очно на точці видачі; - верифікація клієнта очно у відділенні Банку; - верифікація клієнта очно співробітником служби доставки Банку у зручному для клієнта місці; - верифікація клієнта очно кредитним агентом у точці; - відеоверифікація працівником банку дистанційно; - ДІЯ Шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; - спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом.
Всі умови обслуговування рахунків фізичних осіб в банку опубліковані на офіційному сайті банку та доступні для ознайомлення. 
Відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 20.10.2022 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту які розміщені за посиланням в мережі Інтернет на сайті позивача, складають договір про надання банківських послуг. Підписуючи Анкету-заяву відповідач просив відкрити поточний рахунок у банку, встановити кредитний ліміт на суму зазначену в мобільному додатку, у разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 дні, на кредит нараховуються проценти в розмірі 3,1% на місяць (п. 1 2)
У п. 5 Анкети-заяви зазначено, що відповідач погоджується з тим, що невід`ємною її частиною є Запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «monobank», з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинності.
Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису.
У наданій позивачем копії Анкети-заяви міститься фізичний підпис відповідача та зазначена дата її підписання 20.10.2022, а також зазначений його відкритий електронний ключ.

До позову позивач також долучив інформацію про умови користування банківськими продуктами станом на 01.11.2025, зокрема: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «Біла карта», «Дитяча карта», « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та іншими продуктами.
Доказів того, що відповідач ознайомився з цими умовами, матеріали справи не містять.

Також позивач долучив до позову Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк ” при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank, які набули чинності 06.10.2022.
п. 5.3 Розділу ІІ «Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток» Банк має право на власний розсуд переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування. 
У п. 5.10.1 зазначено, що погашення кредиту та відсотків здійснюється клієнтом щомісяця. Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошей з його поточного рахунку за рахунок власних коштів, а в разі їхньої відсутності – за рахунок кредитного ліміту, в розмірі відсотків, які підлягають сплаті за цим договором. Списання процентів за рахунок кредитного ліміту може бути здійснено за умови наявності невикористаного кредитного ліміту (здійснювати договірне списання). При цьому сторони, на підставі ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», узгодили, що доручаючи Банку здійснити договірне списання на оплату відсотків за користування кредитом за рахунок кредитного ліміту, клієнт використовує кредитні кошти на споживчу ціль, а саме – здійснює трату на оплату послуг Банку за цим договором. 
В разі, якщо у клієнта повністю використаний кредитний ліміт доручення клієнта про договірне списання за рахунок кредитного ліміту не застосовується. 
В разі, якщо доручення клієнта на договірне списання не застосовується, клієнт зобов`язаний здійснити внесення коштів у готівковій або безготівковій формі в сумі нарахованих відсотків до 23.55 останнього дня календарного місяця, наступного за звітним.
У п. 5.22 зазначено, що кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованотсі та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього договору.
При перевитраті кредитного ліміту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці (п. 5.23).
Доказів того, що відповідач ознайомився з з цією редакцією Умов, матеріали справи не містять.

20.10.2022 відповідачем також було підписано запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank. У п. 1 відповідач підтверджую отримання примірника Договору в Мобільному додатку monobank; підтверджую своє ознайомлення та згоду з умовами Договору, згідно з яким буде здійснюватись відкриття та обслуговування рахунків, розміщення вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; підтверджує укладання Договору; зобов`язується виконувати умови Договору; підтверджую, що інформація передбачена ч. 2. ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку. Відповідач беззастережно погодився з тим, що банк вправі в односторонньому порядку, на власний розсуд, змінювати розмір дозволеного кредитного ліміту (п.3). Відповідач надала право та доручала Банку здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків, відкритих у Банку, без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань перед Банком, що випливають з умов Договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому (п. 10).
Формою підтвердження електронного документу засвідчується підписання зазначеного запевнення 20.10.2022 відповідачем за допомогою електронного підпису в мобільному застосунку monobank.

Банківськими виписками по рахунку відповідача підтверджується активне користування кредитними коштами відповідачем у період з 24.10.2022 по 02.08.2025
З розрахунку заборгованості видно, що в період з 10.12.2024 по 03.11.2025 у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 14901,97 грн, що становить заборгованість за тілом кредиту.
Також з розрахунку видно, що в період з 31.01.2025 по 03.11.2025 відповідачу були нараховані проценти на загальну суму 2157,71 грн (269,93 грн, 191,06 грн, 289,25 грн, 302,18 грн, 345,63 грн, 359,94 грн, 399,72 грн ) за процентною ставкою 37,2%, які були погашені за рахунок збільшення тіла кредиту (кредитного ліміту).

Копією Витягу з ЄДР від 17.07.2025, копією банківської ліцензії № 92 від 10.10.2011, копією статуту позивача в редакції від 10.07.2025 підтверджується, що позивач є банком та має право на здійснення банківської діяльності.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.
Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування», ЗУ "Про електронну комерцію".

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ч. 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19. 
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Анкета-заява від 20.10.2022 підписана відповідачем фізичним підписом у ній також зазначений її відкритий електронний ключ. Зазначений підпис підтверджує, що сторони погодили, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилам, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на дві групи: законодавчо встановлені (їхній розмір та підстави стягнення визначаються нормативно-правовими актами) та договірні (визначаються безпосередньо сторонами у договорі).
Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги щодо процентів, зокрема їх розміру та порядку нарахування, крім розрахунку заборгованості за кредитним договором, посилався також на Паспорт споживчого кредиту, Тарифи, Умов та правила, розміщений на офіційному сайті банку https://monobank.соm.ua, а також на Тарифи і Паспорт споживчого кредиту.
Однак матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, був ознайомлений саме з цією версією правил і погоджувався на наведені у позовній заяві тарифи кредитування.
За відсутності підтверджень щодо конкретних умов, які були запропоновані відповідачу, а також через відсутність у Анкеті-заяві чіткої домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, подані банком Умови та Правила не можуть розглядатися як типовий документ, що автоматично застосовується до укладеного між сторонами кредитного договору. 
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) на яку посилається Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 у справі №697/302/20 стороною в якій був АТ «Універсал банк», та яка є релевантною цій справі, суд дійшов таких висновків:
«Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. 
Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим Банком, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. 
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин».
Крім того, роздруківка зазначених документів із сайту, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила, про що висловлено і у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням таких процесуальних дій. Суд розглядає справу лише за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках, а докази, подані з порушенням встановлених строків, не приймаються, якщо особа не обґрунтує неможливість їх своєчасного подання з причин, що не залежали від неї (ст. 12, 13, ч. 8 ст. 83 ЦПК України ).
Надані суду докази не дають можливості встановити строку кредитування, умов нарахування і погашення процентів.
Анкета заява, яка підписана відповідачем, містить вказівку про нарахування 3,1% на місяць на суму кредиту, однак у ній відсутні умови, які регулюють порядок погашення процентів, зокрема їх погашення за рахунок збільшення кредитного ліміту.
Ні запевнення клієнта до Договору про надання банківських, ні Умови та правила, ні інформація про умови банківських продуктів станом на 2025 рік, не містять доказів того, що відповідач ознайомився та погодив саме ті умови, які містяться у цих документах.
Отже, суд дійшов висновку, що позивач не довів, що відповідач погодив саме ці Умови і правила, Тарифи, які долучені ним до матеріалів справи, а відтак відсутні підстави вважати, що укладений між сторонами кредитний договір містив саме такі умови (щодо розміру процентів, збільшення /зменшення кредитного ліміту, зарахування коштів кредитного ліміту в погашення прострочених процентів, строку кредитування) про узгодження яких стверджує позивач.

Крім того, суд зазначає, що позивач не надав до позовної заяви доказів, які підтверджують ознайомлення відповідача з паспортом споживчого кредиту, хоча таке ознайомлення є обов`язковим перед укладенням кредитного договору відповідно до ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування».

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила це значний за обсягом документ (наданий до позову лише витяг з Умов та правил складає 41 сторінку), що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору кредитор дотримав вимог, передбачених ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок суперечив би принципам справедливості, добросовісності та розумності, а також призвів би до несправедливого покладення на слабшу сторону - споживача - необґрунтованого обов`язку самостійно з`ясовувати зміст кредитного договору.
Такої позиції дотримується Велика Палата Верховного суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Крім того, суд звертає увагу, що з виписок по картці видно, що позивач нарахувавши відповідачу проценти за користування кредитним коштами не обліковував ці проценти на окремому рахунку, а здійснював переведення цих процентів у тіло кредиту, шляхом їх погашення новими кредитними коштами, для чого збільшував кредитний ліміт (овердрафт). 
У такий спосіб позивач з 31.01.2025 по 03.11.2025 нарахував відповідачу 2157,71 грнгрн процентів та здійснив їх погашення за рахунок виданого кредиту, в результаті збільшилась заборгованість за основною сумою (тілом) кредиту на 2157,71грн. 
Тобто, заборгованість по основній сумі кредиту збільшувалась не за рахунок того, що відповідач використовував кредитні кошти на споживчі потреби, а за рахунок того, що позивач, збільшуючи кредитний ліміт, погашав прострочені проценти цими новими кредитними коштами. Ці кредитні кошти позивач обліковував як виданий відповідачу кредит, який відразу списувався позивачем на погашення прострочених процентів.
При цьому позивач фактично не ніс витрат, адже видані відповідачу кошти як кредит він відразу повертав собі у вигляді погашення прострочених процентів.
Отже, погасивши прострочені проценти новими кредитними коштами, фактично відбувалося нарахування процентів на прострочені проценти.
Будучи професійним учасником ринку фінансових послуг та усвідомлюючи всі ризики позивач допускав та свідомо сприяв виникненню у відповідача значної суми заборгованості.
На переконання суду така поведінка сторони правочину не може розглядатись як добросовісна, а її негативні наслідки не можуть покладатися на іншу сторону, яка є слабшою у цих правовідносинах.

Отже, оскільки суд дійшов висновку, про неможливість встановлення конкретних умов кредитного договору, щодо розміру процентної ставки, порядку погашення процентів та зміни кредитного ліміту, строку кредитування тощо, підставним буде стягнення з відповідача фактично отриманих, але не повернутих ним коштів.
Як вище встановив, суд, банківськими виписками по рахунку відповідача та розрахунком кредитної заборгованості підтверджується, що в період з 31.01.2025 по 03.11.2025 відповідачу були нараховані проценти на загальну суму 2157,71 грн (269,93 грн, 191,06 грн, 289,25 грн, 302,18 грн, 345,63 грн, 359,94 грн, 399,72 грн ) за процентною ставкою 37,2%, які були погашені за рахунок збільшення тіла кредиту (кредитного ліміту).
Позивач просить суд стягнути з відповідача 14901,97 грн тіла кредиту, яка також включає зазначені вище 2157,71 грн нарахованих процентів.
Із наданих суду доказів неможливо встановити узгоджені сторонами умови сплати процентів, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач не надав контррозрахунку заборгованості за кредитним договором, які доказів того, що у нього відсутня кредитна заборгованість.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про підставність вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 12744,26 грн (14901,97 грн - 2157,71 грн).

Суд не стягує з відповідача 2157,71 грн які фактично є нарахованими процентами, оскільки позивач не ставить такої вимоги, а просить стягнути лише тіло кредиту.

Такої ж позиції дотримався Волинський апеляційний суд у постановах від 22.05.2025 у справі №159/15/25, від 19.12.2025 у справі №159/4036/25у справах з подібними обставинами справи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).
Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 12744,26 грн, у стягненні 2157,71 грн необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, оскільки суд вирішив стягнути з відповідача 12744,26 грн заборгованості за кредитним договором, що становить 85,52% від суми позову – 14901,97 грн, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 85,52 % понесених позивачем витрат на сплату судового збору, що складає 2071,64 грн (85,52 % від 2422,40 грн).

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг Монобанк від 20.10.2022 у розмірі 12744,26 грн.

Відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованості в розмірі 2157,71 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» судовий збір у сумі 2071,64грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач – Акціонерне товариство «Універсал банк» (04082, м. Київ, вул. Оленівська, 23, ЄДРПОУ 21133352);
Відповідач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Повне судове рішення складене 17.04.2026.

Головуючий Р.Я. Смалюх