ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/20029/24 пров. № А/857/11344/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року (ухвалене головуючим – суддею Гулик А.Г. у м. Львові) у справі № 380/20029/24 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду, завдану державі у розмірі 463204,88 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що за результатами службового розслідування видано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 19 від 26.06.2024 відповідно до якого, зокрема: за порушення вимог статей 11, 16, 871 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, розділу 5 наказу Міністерства Оборони України від 17.08.2017 № 440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», пункту 3.2.17. Положення про військове (корабельне) господарство затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997р. №300, статей 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, неналежного виконання службових обов`язків, доручених за посадою, що проявилось у незабезпеченні організації обліку медичного майна, облік військово-медичного майна не здійснював, дій щодо приведення обліку, зберігання та використання військово_медичного майна не виконував. В результаті чого виявлено наявність надлишкового та необлікованого медичного майна, виданого згідно з журналами лікарських засобів, яке протягом 2023-2024 років не списувалося, протерміновані лікарські засоби установленим порядком не здавалися, на начальника медичної служби – начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани; згідно зі статею 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, заподіяну державі» начальника медичної служби – начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі завданої шкоди, що становить 456784, 86 грн. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №194 від 02.07.2024 начальника медичної служби – начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_1 звільнено із Збройних Сил України та знято із усіх видів забезпечення при Військовій частині НОМЕР_1 та виключено із списків особового складу у зв`язку із досягненням граничного віку перебування на військовій службі. Відповідно до виписки із банку 12.07.2024 йому виплачено грошовий розрахунок при звільненні та стягнено на користь Військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду, завдану державі у розмірі 22263,34 грн. У повному розмірі матеріальну шкоду не стягнуто.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 адміністративний позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду, завдану державі у розмірі 463204 грн 88 коп.
Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату притягнення до матеріальної відповідальності відповідач ще був військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 , але на час звільнення не стягнуто усю суму завданої шкоди державі, а також не враховано допущену помилку при складанні довідки вартісної оцінки заподіяної шкоди, що виявлено за результатами судового розслідування, відображеного у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2024 № 22. 
Позивач склав претензію від 09.08.2024 і з метою досудового врегулювання спору направив відповідачу листа з пропозицією добровільно сплатити заборгованість, однак матеріальну шкоду у розмірі 463204,88 грн відповідач в добровільному порядку не сплатив. 
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. 
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що командир Військової частини НОМЕР_1 отримав наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_2 від 15.05.2024 №35од «Про результати службового розслідування з вимогою провести службове розслідування за фактами втрат, нестач і надлишків військового майна» та Акт службового розслідування за вхідним №1858 від 05.06.2024. 
На виконання вказаного наказу видано наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2024 №95 «Про призначення службового розслідування» з метою уточнення причин і умов, що призвели до втрат, нестач і надлишків військового майна, а також встановлення осіб, чиї дії або бездіяльність могли стати причиною втрат, нестач і надлишків військового майна у Військовій частині НОМЕР_1 . 
Під час проведення службового розслідування встановлено, що відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.03.2023 № Д-321/38/ДСК «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2023 році» та директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 03.04.2023 № Д-13/ДСК «Про проведення додаткових організаційних заходів у Командуванні Сил територіальної оборони Збройних Сил України в 2023 році» з 29.04.2023 створена – Військова частина НОМЕР_1 . 
Відповідно до наказу № 13 від 15.05.2023 командира Військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_1 призначено на посаду начальника медичної служби – начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 . 
На виконання окремого доручення Міністра оборони України від 02.03.2022 №248/1200 щодо надання права начальнику фінансового органу розпорядника коштів другого рівня зараховувати військові частини на фінансове забезпечення до інших військових частин та телеграми ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.08.2023 №760/1519097 військові частини НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з 01.09.2023 зараховані на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 . 
28.08.2023 посадовими особами військових частин НОМЕР_5 , НОМЕР_2 , НОМЕР_1 , в тому числі і начальником медичної служби – начальником медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 капітаном медичної служби ОСОБА_2 , підписано Атестат № 1 військово-медичного майна Військової частини НОМЕР_1 з формулюванням: «Із зазначеними в атестаті кількістю, якістю та вартістю військового майна, що обліковується у військовій частині, згоден».
Начальник медичної служби - начальник медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 в порушення обов`язків за посадою та вимог наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 (зі змінами) «Про затвердження інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.09.2017 за №1192/31060, наказу MO України №300 від 16.07.1997 «Про затвердження положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» облік військово-медичного майна не вів, дій щодо приведення порядку обліку, зберігання та використання військово-медичного майна не здійснював, допустив прострочення строку придатності медичного майна. Як наслідок - видані згідно з журналами лікарські засоби протягом 2023 року та частини 2024 року не списувалися, протерміновані лікарські засоби у встановленому порядку не здавалися, медичне майно не поставлено на бухгалтерський облік і ним не контролювалось. 
Такі обставини встановлені під час проведення інвентаризації у Військовій частині НОМЕР_2 згідно з актом інвентаризації від 10.04.2024 та у Військовій частині НОМЕР_1 згідно з актом інвентаризації від 09.04.2024. 
За порушення вимог статей 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що проявилося у не виконання наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 77 від 24.04.2024, на підставі рапорту начальника штабу – заступника командира Військової частини НОМЕР_1 № 747 від 20.05.2024 на начальника медичної служби – начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 105 від 25.05.2024.
На виконання вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України для належного здійснення приймання передачі посади начальника медичної служби – начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 на виконання вимог наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 (із змінами) «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», наказу MO України №300 від 16.07.1997 «Про затвердження положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2024 №123, проведена позапланова перевірка наявності, кількісного обліку, умови експлуатації та збереження, законність використання майна медичної служби, що знаходиться у Військовій частині НОМЕР_1 , а також медичного майна, яке знаходиться на складі медичного пункту за період з 16.06.2024 по 21.06.2024. 
Згідно з актом інвентаризації матеріальних засобів медичного пункту у Військовій частині НОМЕР_1 від 21.06.2024 вх. 2099 встановлено, що облік майна медичного пункту не відповідає вимогам наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 (із змінами) «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», наказу MO України №300 від 16.07.1997 «Про затвердження положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України»; книги обліку військового майна по медичній службі Військової частини НОМЕР_1 не ведуться в повному обсязі. Видача матеріальних засобів із медичного складу оформлюється на підставі первинних облікових документів; майно за результатами інвентаризації Військової частини НОМЕР_2 (вх. №9864/4 від 10.04.2024), проведеної у березні місяці 2024 року на облік не поставлено; під час інвентаризації встановлено нестачу медичного майна на суму 270181,28 грн; під час інвентаризації встановлено нестачу надлишкового медичного майна на суму 84667,90грн; під час інвентаризації виявлено протерміноване медичне майно на суму 101935,68грн; начальник медичної служби відмовився підписувати інвентаризаційні описи надлишкового майна медичної служби. Відмову підпису інвентаризаційного акту начальником медичної служби зафіксовано актом відмови від підпису.
Тому, за результатами службового розслідування прийнято наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 19 від 26.06.2024 відповідно до якого, зокрема: - за порушення вимог статей 11, 16, 871 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, розділу 5 наказу Міністерства Оборони України від 17.08.2017 № 440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», пункту 3.2.17. Положення про військове (корабельне) господарство затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997р. №300, статей 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, неналежного виконання службових обов`язків, доручених за посадою, що проявилось у незабезпеченні організації обліку медичного майна, облік військово-медичного майна не здійснював, дій щодо приведення обліку, зберігання та використання військово_медичного майна не виконував. В результаті чого виявлено наявність надлишкового та не облікованого медичного майна, виданого згідно з журналами, лікарські засоби протягом 2023-2024 років не списувалися, протерміновані лікарські засоби установленим порядком не здавалися, на начальника медичної служби – начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани; - згідно зі статею 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, заподіяну державі» начальника медичної служби – начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі завданої шкоди, що становить 456784,86грн.
09.07.2024 командиру Військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт від тимчасово виконуючої обов`язки начальника медичної служби – начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 лейтенанта медичної служби ОСОБА_3 , у якому зазначено, що при заповненні книги обліку втрат військового майна на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №19 від 22.06.2024 виявлено, що в довідці про вартісну оцінку заподіяння шкоди майна медичної служби Військової частини НОМЕР_1 станом на 21.06.2024 вказано не весь перелік протермінованого майна. 
За вказаним фактом проведено службове розслідування відповідно до результатів якого був виданий наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2024 № 22, відповідно до якого у зв`язку із звільненням з військової служби капітана медичної служби ОСОБА_1 , помічнику командира з правової роботи Військової частини НОМЕР_1 подати позовну заяву про стягнення на користь Військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду завдану державі у розмірі 28683,36 грн та з врахування залишку шкоди у розмірі 434521,52грн, які не стягнуті після його звільнення.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 194 від 02.07.2024 начальника медичної служби – начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_1 звільнено із Збройних Сил України та знято із усіх видів забезпечення при Військовій частині НОМЕР_1 та виключено із списків особового складу у зв`язку із досягненням граничного віку перебування на військовій службі. 
Відповідно до виписки із банку 12.07.2024 відповідачу виплачено грошовий розрахунок при звільненні та стягнено на користь Військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду, завдану державі у розмірі 22263,34грн.
Вважаючи, що відповідач завдав державі матеріальну шкоду та не відшкодував її добровільно, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначається Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 №1075-XIV (далі - Закон №1075-XIV). 
Згідно зі ст. 1 Закону №1075-XIV військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. 
Стаття 3 Закону №1075-XIV передбачає, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку. 
Відповідно до ст. 4 вказаного Закону, зазначено, що військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і обліковують по відповідних службах. 
Згідно статті 7 Закону №1075-XIV, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом. 
Стаття 871 Статуту зобов`язує начальника медичної служби організовувати ведення обліку, зберігання і належне використання медичного майна і техніки, не рідше ніж двічі на рік проводити їх перевірку, а перевірку наявності отруйних речовин і наркотичних засобів (психотропних речовин) - не рідше ніж один раз на три місяці, не допускати їх використання не за призначенням, що не було дотримано. 
Згідно зі статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. 
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідач перебуваючи на посаді начальника медичної служби - начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 , порушуючи обов`язки за посадою та вимоги наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 (зі змінами) «Про затвердження інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.09.2017 за №1192/31060, наказу MO України №300 від 16.07.1997 «Про затвердження положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» облік військово-медичного майна не вів, дій щодо приведення порядку обліку, зберігання та використання військово-медичного майна не здійснював, допустив прострочення строку придатності медичного майна. Як наслідок - видані згідно з журналами лікарські засоби протягом 2023року та частини 2024 року не списувалися, протерміновані лікарські засоби у встановленому порядку не здавалися, медичне майно не поставлено на бухгалтерський облік і ним не контролювалось. 
Такі обставини встановлені під час проведення інвентаризації у Військовій частині НОМЕР_2 згідно з актом інвентаризації від 10.04.2024 та у Військовій частині НОМЕР_1 згідно з актом інвентаризації від 09.04.2024. 
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначає Закон України від 03.10.2019 №160-ІХ (зі змінами) «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон №160-ІХ). 
Стаття 3 вказаного Закону визначає підстави та умови притягнення до матеріальної відповідальності, відповідно до яких, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 згаданого Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 
1) наявність шкоди; 
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 
4) вина особи в завданні шкоди. 
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом. 
Відповідно до розділу 5 наказу Міністерства Оборони України від 17.08.2017 № 440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України» облік військового майна у службах забезпечення військової частини організовують начальники відповідних служб забезпечення, які в межах визначених обов`язків: керують веденням обліку військового майна за визначеною номенклатурою та документальним оформленням його руху у військовій частині; надають до фінансово-економічного органу військової частини первинні документи для відображення їх за бухгалтерським обліком, тощо.
Відтак, обов`язок начальника медичної служби полягає саме у необхідності ведення обліку медичного майна та подачі первинних документів до фінансово-економічного органу військової частини для відображення їх за бухгалтерським обліком. 
Так, неправомірні дії проявились у формі бездіяльності, та не поданні первинних документів з обліку медичного майна у фінансово-економічну службу військової частини НОМЕР_1 . 
Правила збереження військового майна деталізовані у нормах Положення про військове (корабельне) господарство затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300. Відповідно до п. 3.2.17. вказаного Положення, начальник медичної служби частини відповідає за медичне забезпечення частини зобов`язаний організовувати медичний облік та своєчасно подавати встановлену звітність; своєчасно подавати заявки на медичне майно та забезпечувати ним підрозділи частини; здійснювати контроль за раціональними витратами та строками придатності медичного майна у підрозділах та медичному пункті, а також за роботою аптеки частини, не допускати використання медичного майна не за призначенням; не менше одного разу на квартал проводити перевірку наявності, правильності зберігання, витрат та обліку отруйних та наркотичних речовин і медичного майна, бути присутнім при прийманні отруйних та наркотичних речовин в аптеці частини, тощо. Проте, порушуючи п. 3.2.17. Положення про військове (корабельне) господарство начальник медичної служби – начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_4 не здійснював контроль за строками придатності медичного майна та не забезпечив медичний облік майна, що призвело до нестач та протермінування медичного майна.
Як встановив суд, порушуючи функціональні обов`язки відповідача за посадою начальника медичної служби – начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 , положення про медичну службу НОМЕР_6 окремого батальйону охорони та обслуговування регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та вимог наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (зі змінами) «Про затвердження інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.09.2017 за №1192/31060, облік військово-медичного майна у Військовій частині НОМЕР_1 не вівся, дії щодо приведення порядку обліку, зберігання та використання військово-медичного майна не здійснювалися. Як наслідок – видані згідно з журналами, лікарські засоби протягом 2023-2024 років не списувалися, протерміновані лікарські засоби установленим порядком не здавалися. 
Перебуваючи на дійсній службі до відповідача застосовувалося положення статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та здійснювались щомісячні відрахування в розмірі 20 % його місячного грошового забезпечення. 
Після звільнення із військової служби та виключення зі списків особового складу військової частини до відповідача застосовується положення статті 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Станом на дату притягнення до матеріальної відповідальності відповідач ще був військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 , але на час звільнення не стягнуто усю суму завданої шкоди державі, а також не враховано допущену помилку при складанні довідки вартісної оцінки заподіяної шкоди, що виявлено за результатами судового розслідування, відображеного у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2024 № 22. 
Позивач склав претензію від 09.08.2024 і з метою досудового врегулювання спору направив відповідачу листа з пропозицією добровільно сплатити заборгованість, однак матеріальну шкоду у розмірі 463204,88 грн відповідач в добровільному порядку не сплатив. 
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в paзі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. 
Відповідно до статті 6 згаданого Закону особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману державі в іншій спосіб; завдання шкоди внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей. 
Доказів сплати матеріальної шкоди у розмірі 463204,88 грн відповідач суду не надав.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції що позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у сумі 463204,88 грн є обґрунтованими, а тому позов необхідно задовольнити. 
Разом з цим, що до доводів апелянта про те, що він не був проінформований про перебування справи № 380/20029/24 на розгляді Львівського окружного адміністративного суду та копія позовної заяви із додатками йому не надсилалась не відповідають дійсності, оскільки військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено поштове відправлення, із описом про вкладення, рекомендоване із повідомлення, позовної заяви із додаткам відповідачу, що підтверджено накладною № 4810100042424 сформованою працівником Укрпошти та смс повідомлення про вручення від 10.10.2024 із зазначенням номеру накладної, яке прийшло на номер представника ВЧ НОМЕР_1 вказаний у накладні.
Крім цього, в матеріалах справи наявний на супровідний лист Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 про надсилання ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття провадження у справі на адресу, яка також зазначена в апеляційній скарзі.
Апелянт також стверджує, що не отримував медичне майно, але це не також відповідає дійсності, оскільки встановлено, що згідно Атестата №1 військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2023 року, начальник медичної служби-начальник медичного пункту військової частини НОМЕР_1 капітан медичної служби ОСОБА_5 28.08.2023 вказав, що із зазначеними в атестаті кількістю, якістю та вартістю військового майна, що обліковується у військовій частині згоден про що поставив свій особистий підпис, тому встановлено розбіжність між інформацією зазначеною у апеляційній скарзі та фактичними задокументованими даними.
Щодо покликання на пропущення строку звернення до суду з позовом, то потрібно зазначити таке.
Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Як слідує з матеріалів справи, що 09.04.2024 були виявлені та задокументовані факти нестач медичного майна але не встановленні винні особи.
З метою встановлення винних осіб, на виконання вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за №1503/31371, було проведено службове розслідування за результатами якого і було встановлено винну особу.
Колегія суддів звертає увагу, що порушення вчинене відповідачем є триваючим, оскільки частину коштів завданої шкоди державі було стягнуто при його звільненні. 
Після звільнення відповідача було проведено ще одне розслідування і встановлено, що не усі суми завданої шкоди були включенні в акти інвентаризації. Наказ про результати вказаного службового розслідування було видано лише 09.08.2024 № 22. В той же день 09.08.2024 була надіслана претензія відповідачу з проханням добровільно погасити шкоду завдану державі. 
Оскільки строк розгляду претензії один місця, то відповідно, лише після спливу цього строку, військова частина НОМЕР_1 в порядку ст. 12 Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» звернулась із позовом до адміністративного суду (У разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.).
Згідно системи електронного суду військова частина НОМЕР_1 звернулась до адміністративного суду 25.09.2024, а тому, строки звернення до адміністративного суду встановлені у статті 122 КАС України військовою частиною НОМЕР_1 не пропущено.
Щодо доводів апелянта про те, що відповідач мав застосувати матеріальну відповідальність в розмірі не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів то такі є помилковими з огляду на таке.
Статтею 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» встановлено випадки обмеженої матеріальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.
Відтак, з аналізу наведеної вище норми слідує, що обмежена матеріальна відповідальність в розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, застосовується за завдану з необережності шкоду.
Однак, відповідачем не доведено, що шкода завдана з необережності і таке не встановлено під час проведення службового розслідування. 
Ба більше, колегія суддів звертає увагу, що стаття 14 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачає можливість оскарження рішення про притягнення до матеріальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 цієї статті наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.
Однак, варто зазначити, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 19 від 22.06.2024 про результати службового розслідування, не оскаржувався ОСОБА_1 ні до суду, ні до старшого за службовим становищем командиру (начальнику).
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року (у справі № 380/20029/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула