ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 740/2357/25
адміністративне провадження № К/990/36452/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Желєзного І. В.,
суддів: Білак М. В., Мельник-Томенко Ж. М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року (судді-доповідача Епель О. В., суддів Мєзєнцева Є. І., Файдюка В. В.) у справі № 740/2357/25 за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Ковальчука Дмитра Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів попередніх інстанцій
1. У травні ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник) звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до старшого сержанта поліції Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Ковальчука Д. М. (далі - відповідач) про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
2. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
3. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.
4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.
5. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про скасування залишення апеляційної скарги без руху, та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 червня 2025 року у цій справі.
6. Суд апеляційної інстанції зазначив, що станом на 05 серпня 2025 року, визначені в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліки апеляційної скарги усунуті не були, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не заявлено, поважних причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у цій справі не наведено.
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування
7. Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції від 05 серпня 2025 року, позивач просить її скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та розгляду апеляційної скарги по суті.
8. Із касаційної скарги убачається, що скаржник вважає висновок суду апеляційної інстанції щодо неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявності правових підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 05 серпня 2025 року необґрунтованим і помилковим.
9. На думку скаржника, апеляційний суд відмовляючи у поновленні строку не врахував той факт, що скаржник є особою з інвалідністю II групи, що вимагає особливого врахування його вразливості. Стан здоров`я та тривала реабілітація, підтверджені медичними документами, та були об`єктивними та непереборними перешкодами (стаття 121 Кодексу адміністративного судочинства України, далі -КАС України). 
10. Зазначає про те, що з 27 червня 2025 року по 12 липня 2025 року перебував на амбулаторному лікуванні.
11. Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки цим доказам, обмежившись формальним посиланням на пропуск строку.
Позиція інших учасників справи
12. Від відповідача відзив на касаційну скаргу не надходив.
Рух касаційної скарги
13. Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року у справі № 740/2357/25, а ухвалою від 31 березня 2026 року справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
14. Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів виходить із такого.
15. Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
16. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.
17. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
18. Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
19. Право на апеляційне оскарження реалізується у спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.
20. Умовою прийнятності апеляційної скарги до розгляду є її відповідність вимогам щодо форми і змісту, які визначені у статті 296 КАС України, а також дотриманні термінів її подачі, обов`язковому поданні переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, в тому числі і в частині сплати судового збору та, у разі пропуску строку на апеляційне оскарження, подання відповідного клопотання про його поновлення.
21. За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
22. За загальним правилом апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення (частина перша статті 295 КАС України).
23. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
24. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).
25. Статтею 286 КАС України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
26. Так, частиною першою статті 286 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
27. Згідно з частиною четвертою статті 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
28. Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
29. Згідно з частиною п`ятою статті 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету -рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
30. Відповідно частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
31. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
32. Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
33. У цій справі суд апеляційної інстанції відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки вважав, що апеляційну скаргу подано за межами строків, визначених у статті 286 КАС України, а скаржник, у строк, визначений судом в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, не подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження за відсутності підстав, які б свідчили, що пропуск строку був пов`язаний з поважними причинами.
34. Надаючи оцінку оскаржуваній ухвалі суду апеляційної інстанції у вимірі доводів та аргументів касаційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
35. Статтею 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, положення частини четвертої якої встановлюють спеціальний строк на апеляційне оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення).
36. Проте загальний аналіз статті 286 КАС України дає підстави для висновку про те, що цією статтею, на відміну від частини п`ятої статті 270 КАС України, не обмежено повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у порядку частини третьої статті 295 КАС України.
37. Отже, причини пропуску строку на апеляційне оскарження у справах цієї категорії підлягають оцінці на предмет їхньої поважності в загальному порядку, передбаченому КАС України, і суд апеляційної інстанції не обмежений у повноваженні щодо поновлення цього строку за наявності відповідних підстав.
38. Як установив суд апеляційної інстанції, копію рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 червня 2025 року позивач отримав 27 червня 2025 року о 15:38 в електронному кабінеті, що підтверджується довідкою відповідального працівника цього суду. Апеляційну скаргу на зазначене рішення позивач подав через підсистему «Електронний суд» 14 липня 2025 року, тобто після спливу десятиденного строку, встановленого частиною четвертою статті 286 КАС України.
39. Ухвалою від 22 липня 2025 року суд апеляційної інстанції залишив апеляційну скаргу без руху, оскільки її подано після закінчення строку, встановленого частиною четвертою статті 286 КАС України, а скаржник не порушив питання про поновлення цього строку та не навів причин його пропуску. Цією ж ухвалою суд установив десятиденний строк для усунення зазначеного недоліку шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.
40. Копію ухвали від 22 липня 2025 року доставлено до електронного кабінету позивача 23 липня 2025 року о 15:19, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
41. На виконання вимог цієї ухвали скаржник у встановлений строк подав заяву про усунення недоліків, у якій, посилаючись на помилковість висновку апеляційного суду про пропуск строку на апеляційне оскарження, зазначив, що подання заяви про роз`яснення судового рішення, на його думку, зупиняє перебіг такого строку. Водночас зазначений недолік апеляційної скарги він фактично не усунув, оскільки не подав заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та не навів підстав для його поновлення.
42. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
43. При цьому суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що положення КАС України не передбачають зупинення перебігу строку на апеляційне оскарження у зв`язку з поданням заяви про роз`яснення судового рішення.
44. Обґрунтованим є також висновок суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні клопотання позивача щодо скасування ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху, оскільки процесуальний закон не наділяє суд апеляційної інстанції такими повноваженнями у цьому процесуальному порядку.
45. Щодо доводів позивача, наведених у касаційній скарзі, але не заявлених у суді апеляційної інстанції та, відповідно, не досліджених цим судом, про те, що з 27 червня по 12 липня 2025 року він проходив лікування, а з 15 липня по 08 серпня 2025 року - реабілітацію, колегія суддів зазначає, що такі обставини можуть бути враховані як підстава для визнання причин пропуску строку поважними лише за умови їх належного підтвердження та доведення того, що вони об`єктивно перешкоджали своєчасному вчиненню відповідних процесуальних дій.
46. Причина пропуску процесуального строку може бути визнана поважною лише за умови, якщо вона одночасно: безпосередньо унеможливлювала або істотно ускладнювала вчинення процесуальної дії у встановлений законом строк; виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; існувала протягом строку, який пропущено; підтверджена належними і допустимими доказами.
47. Отже, поважними є лише ті причини, які мають об`єктивний і непереборний характер, не залежать від волевиявлення особи та створюють істотні перешкоди для своєчасного звернення до суду або вчинення іншої процесуальної дії.
48. Вирішуючи питання про поновлення строку, суд у кожній конкретній справі оцінює наведені заявником обставини у взаємозв`язку з тривалістю пропущеного строку, поведінкою особи протягом цього часу, вчиненими нею діями та тим, чи свідчать такі дії про об`єктивну неможливість своєчасно реалізувати відповідне процесуальне право.
49. До суду касаційної інстанції позивач подав виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08 та 19 серпня 2025 року, з яких убачається, що в період з 27 червня по 12 липня 2025 року він проходив лікування, а з 15 липня по 08 серпня 2025 року - курс реабілітації в амбулаторно-поліклінічному закладі.
50. Водночас у спірних правовідносинах визначальним є не сам факт проходження лікування чи реабілітації, а доведеність того, що стан здоров`я особи у відповідний період об`єктивно унеможливлював подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та усунення недоліків апеляційної скарги.
51. При цьому позивач не подавав до суду апеляційної інстанції доказів проходження лікування з 27 червня по 12 липня 2025 року та реабілітації з 15 липня по 08 серпня 2025 року, не посилався на ці обставини у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги та не зазначав, що вони перешкоджали поданню заяви про поновлення строку або зумовлювали необхідність продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.
52. Більше того, з матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2025 року позивач через підсистему «Електронний суд» подав до суду апеляційної інстанції заяву про усунення недоліків апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження. Це свідчить про те, що в період проходження реабілітації він не був позбавлений можливості вчиняти процесуальні дії та фактично реалізовував таку можливість у строк, установлений судом. За таких обставин неподання ним заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження зумовлене не об`єктивними перешкодами, а незгодою з висновком апеляційного суду про необхідність подання такої заяви. Отже, пропуск строку та неподання позивачем заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження є наслідком суб`єктивної позиції скаржника, а не дії об`єктивних, непереборних обставин.
53. За змістом частин першої, другої статті 44 та частини першої статті 45 КАС України учасники справи та їхні представники мають рівні процесуальні права й обов`язки, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а зловживання процесуальними правами не допускається.
54. Наведені приписи процесуального закону встановлюють стандарт належної процесуальної поведінки учасника справи, який полягає у сумлінному та своєчасному вчиненні всіх процесуальних дій, покладених на нього законом або судом, без зайвих зволікань, зокрема щодо виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.
55. Тому особа, заінтересована у поданні та розгляді відповідного процесуального документа, повинна вчинити всі залежні від неї дії та використати всі наявні процесуальні засоби і можливості, передбачені законом, для належної реалізації своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.
56. Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу.
57. Отже, позивач не довів наявності об`єктивних і непереборних обставин, які унеможливлювали своєчасне подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та належне усунення недоліків апеляційної скарги, а тому підстав для висновку про неправомірність оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції немає.
58. Таким чином, наведені в касаційній скарзі обставини не свідчать про порушення апеляційним судом норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.
59. Посилання позивача в касаційній скарзі на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 08 лютого 2024 року у справі № 480/8341/22, та від 06 червня 2024 року у справі № 559/2655/23 не беруться до уваги, оскільки не є релевантними до справи яка переглядається.
60. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав не подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржником у строк, визначений судом, правильно застосував положення пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
61. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
62. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний
Судді М. В. Білак
Ж. М. Мельник-Томенко