ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
20.04.2026	Справа № 910/15569/25	

За позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС"
про зобов`язання вчинити певні дії
Суддя О.В. Гумега
секретар судового засідання
О.Ю. Мороз
Представники: 
від позивача - Калашнікова М.О.;
від відповідача - не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" (далі - відповідач) з вимогою зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" в особі ліквідаційної комісії визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторські вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" за Договором банківського обслуговування від 22.10.2013 у загальному розмірі 120 028,73 грн, з яких: 120 006,10 грн - заборгованість за кредитним лімітом; 22,63 грн - заборгованість за розрахунково-касове обслуговування.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.
25.12.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 прийнято позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/15569/25, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 09.02.26 о 10:00 год. 
02.02.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Постановлено проведення судових засідань у справі № 910/15569/25 здійснювати за участі представника Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" - Калашнікової Марини Олександрівни, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
У підготовче засідання, призначене на 09.02.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився.
У підготовчому засіданні, призначеному на 09.02.2026, судом оголошено перерву до 16.03.2026 о 10:20 год.
Підготовче засідання, призначене на 16.03.2026, не відбулося у призначений час, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в місті Києві.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 продовжено строк підготовчого провадження за ініціативою суду на тридцять днів та призначено підготовче засідання у справі на 23.03.26 о 14:20 год.
У підготовче засідання, призначене на 23.03.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився.
У підготовчому засіданні, призначеному на 23.03.2026, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2026 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 20.04.2026 о 11:20 год. 
У судове засідання, призначене на 20.04.2026, з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився.
Відповідно до ч. 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Судом враховано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2026 явка учасників справи у судове засідання, призначене на 20.04.2026, визнана не обов`язковою. 
За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 20.04.2026, за відсутності представника відповідача.
У судовому засіданні 20.04.2026 здійснювався розгляд справи по суті.
Відповідно до ст. 194 Господарського процесуального кодексу України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.
У судовому засіданні 20.04.2026 суд заслухав вступне слово представника позивача.
Представник позивача підтримав позовні вимоги повністю.
У судовому засіданні 20.04.2026 судом здійснювалось з`ясування обставин справи та дослідження наявних в матеріалах справи доказів, після чого суд перейшов до судових дебатів.
У судових дебатах представник позивача виступив з промовою (заключним словом).
Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та оголосив перерву для проголошення рішення.
У судовому засіданні 20.04.2026 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.
З`ясувавши обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи докази, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
22.11.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" підписало Заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, якою висловило свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг (розміщені на сайті банку ww.pb.ua), Тарифами банку, які складають Договір банківського обслуговування. 
Підписавши вказану Заяву, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" в порядку чинного законодавства, засвідчило згоду на ведення з Акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" документообігу, зокрема підписання угод, договорів, додаткових угод до них, заяв, актів, платіжних та інших документів, як власноручним підписанням, так і накладенням електронного цифрового підпису, отриманого в порядку, передбаченому умовами та правилами надання банківських послуг.
На підставі Заяви від 22.10.2013, позивачем було відкрито Поточний картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Як зазначає позивач, Товариству з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" встановлено кредитний ліміт у розмірі 12 000,00 грн на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта, що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно з п. 3.2.1.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - кредит) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - ліміт). Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.
Відповідно до пункту 3.2.1.1.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.
У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов`язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов`язань (п. 3.2.1.4.1.3 Умов та правил надання банківських послуг).
Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.2.1.4.1.4 Умов та правил надання банківських послуг).
Відповідно до п. 3.2.1.4.9 Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.
При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими (п. 3.2.1.4.10 Умов та правил надання банківських послуг).
Згідно з п. 3.2.1.5.1 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п., п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п., п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п., п. 3.2.1.2.2.5, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.
Як зазначає позивач, в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач отримані кредитні кошти не повернув, відсотки за їх користування та комісію не сплатив, у зв`язку із чим станом на 11.12.2025 у нього виникла заборгованість перед банком у розмірі 120 028,73 грн, з яких: 12 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 33 056,15 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 68 942,38 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань; 6 007,57 грн - заборгованість з комісії за користування кредитом; 22,63 грн - заборгованість за розрахунково-касове обслуговування, що підтверджується доданими до позовної заяви виписками за рахунками та розрахунками заборгованості.
Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за Договором від 23.10.2013, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС". 
Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо заборгованості ТОВ "ЦИКЛОС", встановив, що вони є арифметично правильними.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділвого обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань дізнався, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" з 20.10.2023 перебуває у стані припинення в результаті ліквідації юридичної особи за рішенням засновників.
Судом встановлено, що 08.10.2025 Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" та голові комісії з припинення (ліквідатору) Заяву з вимогами до юридичної особи, що припиняється за рішеннями засновників (учасників), в якій просив визнати вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" у розмірі 120 028,73 грн грн, включити їх до проміжного ліквідаційного балансу та оплатити суму заборгованості в розмірі 120 028,73 грн.
Зазначена Заява надіслана позивачем засобами потового зв`язку на адресу відповідача, однак лист не був вручений та повернувся на адресу позивача, що підтверджується інформацією з офіційного сайту "Укрпошта".
Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників, суб`єкта управління державної або комунальної власності або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.
Орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи відповідно до частини першої цієї статті, призначає ліквідаційну комісію (ліквідатора) такої юридичної особи. У справі про банкрутство небанківської фінансової установи за клопотанням органу державної влади ліквідатором може бути призначена особа з числа арбітражних керуючих у такій справі (ч. 2 ст. 110 Цивільного кодексу України).
Частинами 1, 3, 4 статті 105 Цивільного кодексу України передбачено порядок виконання рішення про припинення юридичної особи, а саме: учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію; учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється; виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи; до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи; голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, що припиняється.
Частиною 8 ст. 111 Цивільного кодексу України передбачено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується ліквідаційною комісією (ліквідатором) юридичної особи.
Згідно ч.3, 4 ст. 112 Цивільного кодексу України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.
Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.
Таким чином, несвоєчасне заявлення кредитором (позивачем) грошових вимог у процедурі добровільної ліквідації боржника (відповідача) не має наслідком їх погашення, а впливає лише на порядок задоволення таких вимог.
Законодавець пов`язує право позивача на звернення до суду за захистом порушеного права зокрема з обставинами наявності відмови ліквідаційної комісії відповідача у внесенні вимог позивача до проміжного ліквідаційного балансу або ухилення від їх розгляду, що має місце у спірних правовідносинах, які склались між сторонами у даній справі, оскільки відповідач ухилився від отримання та розгляду вимог позивача.
Таким чином, норми цивільного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, не надають ліквідаційній комісії права залишати вимоги кредиторів без розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 924/478/16, від 15.10.2019 у справі № 910/9052/18, від 20.01.2020 у справі № 922/416/19, від 26.10.2022 у справі № 910/406/21 та від 10.05.2023 у справі № 905/229/21.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що ліквідаційна комісія Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" в порушення наведених приписів Цивільного кодексу України ухилилась від розгляду кредиторських вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК".
Щодо належності обраного позивачем способу захисту суд зауважує наступне.
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України).
Зазначені норми матеріального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права.
Право на звернення до господарського суду в установленому ГПК України порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (частина 1 статті 4 ГПК України).
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина 2 статті 4 ГПК України).
З огляду на положення статті 4 ГПК України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. 
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Частиною 3 статті 112 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову, звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії.
Верховним Судом неодноразово висловлювалась позиція, що у разі відмови у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду належним способом захисту прав кредитора є звернення до суду, зокрема, з вимогою про визнання та/або зобов`язання боржника, що припиняється, включити грошові вимоги кредитора до проміжного ліквідаційного балансу.
У постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у подібній справі № 924/478/16 суд погодився з висновками місцевого та апеляційного господарського судів щодо того, що позивачем відповідно до вимог статті 112 Цивільного кодексу України та з урахуванням приписів частини другої статті 16 Цивільного кодексу України обраний не вірний спосіб захисту, оскільки жодна норма цивільного законодавства не вимагає додаткового звернення кредитора до суду з позовом про стягнення заборгованості до звернення з позовом про включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу боржника. Належним способом захисту прав кредитора у даному випадку є вимога про зобов`язання включення до проміжного ліквідаційного балансу боржника визнаних ним вимог, а не про стягнення з боржника грошових коштів. Звернення кредитора з позовом про стягнення заборгованості з боржника не вирішить спору щодо наявності чи відсутності підстав для включення цих вимог до ліквідаційного балансу особи, що припиняється.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 23.10.2024 у справі № 910/11854/22 зазначено, що виходячи зі змісту ст.112 Цивільного кодексу України, у разі відмови у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право звернутися до суду. У постановах Верховного Суду від 20.01.2020 у справі №922/416/19, від 03.05.2018 у справі №924/478/16 зазначено, що належним способом захисту прав кредитора є вимога про зобов`язання включення до проміжного ліквідаційного балансу боржника кредиторських вимог.
Водночас, питання належності та ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права або законного інтересу підлягає вирішенню судами після повного встановлення усіх фактичних обставин справи, а також після з`ясування того, чи існує у позивача право або законний інтерес та чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем (близька за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.06.2020 у справі № 922/2529/19).
Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачами з урахуванням належно обраного способу судового захисту.
Таким чином, позивач правомірно звернувся з вимогами про зобов`язання відповідача в особі ліквідаційної комісії визнати та включити грошові вимоги позивача до проміжного ліквідаційного балансу.
Враховуючи наявність у відповідача заборгованості у розмірі 120 028,73 грн, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" в особі ліквідаційної комісії, визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" кредиторські вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" за Договором банківського обслуговування від 22.10.2013 у загальному розмірі 120 028,73 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 422,40 грн. 
Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позову, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн покладається на відповідача.
Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, суд
В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" в особі ліквідаційної комісії (Україна, 01024, місто Київ, вул.Кропивницького, будинок 12, офіс 1, ідентифікаційний код: 38307474) визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" за Договором банківського обслуговування від 22.10.2013 у загальному розмірі 120 028,73 грн (сто двадцять тисяч двадцять вісім гривень 73 коп.), з яких: 120 006,10 грн (сто двадцять тисяч шість гривень 10 коп.) заборгованість за кредитним лімітом; 22,63 грн (двадцять дві гривні 63 коп.) заборгованість за розрахунково-касове обслуговування.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛОС" в особі ліквідаційної комісії (Україна, 01024, місто Київ, вул.Кропивницького, будинок 12, офіс 1, ідентифікаційний код: 38307474) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (Україна, 01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 1Д, ідентифікаційний код: 14360570) 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.
Повне рішення складено 22.04.2026.

Суддя Оксана ГУМЕГА