ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
24.02.2026	Справа № 910/15433/25	
Суддя Н.Б. Плотницька, розглянувши справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічної безпеки" (04114, місто Київ, вулиця Макіївська, будинок 8 н/п 127)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобайл Енерджи" (04123, місто Київ, вулиця Світлицького, будинок 35, приміщення 108/4, 2)
про стягнення 1 450 грн 52 коп.
Представники сторін: не викликались 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
11.12.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічної безпеки" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобайл Енерджи" про стягнення 1 450 грн 52 коп.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договором про надання послуг з спостерігання і обслуговування засобів пожежної автоматики № 05/Ц/ПС/11/23 від 01.02.2023 не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг, у заявку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1 008 грн 48 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 333 грн 31 коп. пені, 27 грн 39 коп. 3 % річних та 81 грн 34 коп. інфляційних втрат.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 відкрито провадження у справі № 910/15433/25, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Станом на 24.02.2026 відповідачем вимог ухвали суду від 15.12.2025, зокрема, щодо подання відзиву на позов, не виконано, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі було отримано 16.12.2025, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.
З огляду на вищевикладене, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Мобайл Енерджи" не скористалася наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.
Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду справи суду не надано.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва
ВСТАНОВИВ:
01.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр технічної безпеки" (далі по тексту - виконавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мобайл Енерджи" (далі по тексту - замовник, відповідач у справі) укладено договір № 05/Ц/ПС/11/23.
Відповідно до пункту 2.1 Договору, за цим Договором виконавець здійснює в інтересах замовника спостерігання за технічними засобами сигналізації, встановленої на об`єктах останнього, перелік та адреси яких зазначені в Протоколі (Додаток №1 до Договору), обслуговування цієї сигналізації, а також забезпечує негайну передачу повідомлення в органи Державної служби з надзвичайних ситуацій у випадку надходження на ПЦС сигналу про спрацювання сигналізації, а також виїзд НР на об`єкт для встановлення причин надходження технічного повідомлення.
Пунктом 2.3 Договору передбачено, що даний Договір вступає в силу з 01.02.2023.
Відповідно до пункту 8.1 Договору, цей договір укладається строком на 1 (один) рік.
Відповідно до пункту 8.2 Договору, якщо за 30 діб до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах.
Дію договору продовжувалась до моменту його розірвання в односторонньому порядку 01.02.2025 через несплату замовником за надані послуги виконавцю.
У відповідності до пункту 3.1 Договору, щомісячна сума оплати по Договору встановлюється на підстав Протоколу погодження окремих умов договору (Додаток № 1 до Договору).
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Додатку № 1 до Договору, загальна вартість щомісячних послуг за даним договором становить 504 грн 24 коп. в тому числі ПДВ 84 грн 04 коп.
Відповідно до пункту 3.3 Договору, оплата за цим Договором здійснюється щомісячно до 10-го числа місяця, в якому здійснюються заходи охорони майна, шляхом перерахування замовником обумовленої суми коштів на рахунок виконавця.
Послуги надані належним чином, зауважень та претензій з боку замовника не було, що підтверджується актами надання послуг.
Відповідно до пункту 9.8 Договору, виконавець надсилає первині документи (рахунки-фактури, акти виконаних робіт, акти звірок, інші документи) в електронній формі за допомогою модуля електронної звітності та документообігу в програмному забезпеченні «M.E.DOC» з використанням електронного цифрового підпису. Електронний документ вважається одержаним з часу відправлення виконавцем відповідного документа в електронній формі. Електронний підпис сторін є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації підписанта електронного документа. 
Не оплаченими є надані послуги згідно Договору за: грудень 2024 року у розмірі 504 грн 24 коп., надання послуг підтверджується актом надання послуг № 7085 від 31.12.2024; січень 2025 у розмірі 504 грн 24 коп., надання послуг підтверджується актом надання послуг № 436 від 31.01.2025.
Загальна сума заборгованості за надані послуги, згідно підписаних Сторонами, але не оплачених актів наданих послуг за Договором складає 1008 грн 48 коп. з ПДВ.
Позивачем була направлена претензія № 6-П від 13.08.2025 Претензія була направлена за місцезнаходженням відповідача.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідь на претензію позивачу не надійшла та заборгованість не була оплачена.
В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1008 грн 48 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем, за період прострочення, нараховано 333 грн 31 коп. пені, 27 грн 39 коп. 3 % річних та 81 грн 34 коп. інфляційних втрат.
Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Внаслідок укладення Договору про надання послуг з спостереження і обслуговування засобів пожежної автоматики № 05/Ц/ПС/11/23 від 01.02.2023 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору № 05/Ц/ПС/11/23 від 01.02.2023 позивач надав послуги з спостереження за технічними засобами сигналізації та обслуговування цієї сигналізації, що підтверджується актами надання послуг № 7085 від 31.12.2024 на суму 504 грн 24 коп., № 436 від 31.01.2025 на суму 504 грн 24 коп., які оформлені належним чином. 
Відповідно до пункту 3.4 Договору до закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірники акта приймання наданих послуг, який останній зобов`язаний протягом п`яти перших робочих днів наступного місяця підписати і один примірник підписаного акта повернути виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, замовник зобов`язаний у той же строк у письмовій формі надати виконавцю свої обгрунтовані заперечення.
Пунктом 9.8 Договору визначено, що виконавець надсилає первині документи (рахунки-фактури, акти виконаних робіт, акти звірок, інші документи) в електронній формі за допомогою модуля електронної звітності та документообігу в програмному забезпеченні «M.E.DOC» з використанням електронного цифрового підпису. Електронний документ вважається одержаним з часу відправлення Виконавцем відповідного документа в електронній формі. Електронний підпис Сторін є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації підписанта електронного документа. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним цифровим підписом. У разі зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожен з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те що, він має електронну форму. Відносини, пов`язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом.
Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження надання відповідачем обґрунтованих заперечень щодо підписання отриманих актів наданих послуг протягом 5-ти календарних днів з моменту їх отримання, а тому відповідно до пункту 3.4 Договору акти вважаються підписаними та замовник не має жодних претензій до обсягів наданих послуг.
Таким чином, на виконання умов Договору № 05/Ц/ПС/11/23 від 01.02.2023 позивач надав послуги з спостереження за технічними засобами сигналізації та обслуговування цієї сигналізації, а відповідач в свою чергу прийняв вказані послуги, що підтверджується актами надання послуг № 7085 від 31.12.2024 на суму в розмірі 504 грн 24 коп., № 436 від 31.01.2025 року на суму в розмірі 504 грн 24 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.
Розрахунки за надані послуги здійснюються замовником щомісячно, до 10-го числа місяця, в якому здійснюються заходи охорони майна, шляхом перерахування замовником обумовленої суми коштів на рахунок виконавця (пункт 3.3 Договору).
Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, суд зазначає, що відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату наданих та прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 1008 грн 48 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 333 грн 31 коп. пені, 27 грн 39 коп. 3 % річних та 81 грн 34 коп. інфляційних втрат.
З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Тобто визначаючи розмір заборгованості за договором, зокрема, в частині пені, інфляційних витрат та 3 % річних суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Так, позивач у своїх розрахунках штрафних санкцій зазначає дату початку відліку заборгованості 10.12.2024 та 10.01.2025.
Однак, як вбачається із пункту 3.3. Договору, оплата за цим Договором здійснюється щомісячно до 10-го числа місяця, в якому здійснюються заходи охорони майна.
Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 918/1195/21 від 27.09.2022 прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі N 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі N 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі N 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі N 814/4170/15, від 08.10.2018 у справі №917/490/18).
Саме тому, датою початку відліку заборгованості слід вважати 11.12.2024 та 11.01.2025.
Позивачем нараховано штрафні санкції - пеню за період прострочення грошового зобов`язання з 10.12.2024 по 20.11.2025 та з 10.01.2025 по 20.11.2025.
Перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку пені, суд встановив наступне.
Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №925/1386/19, приписами частини 6 232 Господарського кодексу України передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Водночас, хоча законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього строку, але такий строк, з урахуванням положень статей 251, 252 Цивільного кодексу України має бути визначений. При цьому перебіг вказаного строку починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок перебігу такого строку не може бути змінений за згодою сторін.
У численних постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду суд зазначав, що умова договору про сплату штрафних санкцій за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України строку, за який нараховуються штрафні санкції, оскільки формулювання "за кожний день прострочення", установлює лише порядок нарахування такої штрафної санкції як пеня, що також дозволяє її відмежувати від неустойки іншого виду, але вказане формулювання жодним чином не визначає період чи строк, за який ця неустойка нараховується. Зазначення в договорі іншого, ніж визначено частиною шостою 232 Господарського кодексу України періоду нарахування штрафних санкцій, може бути здійснено або шляхом відображенням в його умовах конкретного строку нарахування штрафної санкції (на зразок "нараховується протягом року" тощо), або шляхом зазначення додаткових застережень щодо настання певної обставини (на зразок "до повного виконання зобов`язання", "до повної сплати заборгованості", "протягом всього періоду існування прострочення" тощо), які б дозволяли точно встановити момент.
У постанові від 20.08.2021 у справі №910/13575/20 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, уточнюючи правову позицію Верховного Суду щодо застосування частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, зазначив, що у кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій, та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати), або інший строк, відмінний від визначеного ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України, який є меншим або більшим шести місяців. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду відхилив доводи заявника касаційної скарги про необхідність врахування правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19, оскільки дійшов висновку про відсутність підстав для відступлення від висновків, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.11.2019 у справі № 904/1148/19 та від 12.12.2019 у справі № 911/634/19 та уточнив правову позицію Верховного Суду щодо застосування ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України.
З урахуванням положень статей 251, 252 Цивільного кодексу України, суд встановив, що пунктом 6.2.1 Договору передбачено, що замовник несе відповідальність за затримку платежів, передбачених 3.1 цього Договору, у вигляді обов`язку по сплаті виконавцю пені в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожен прострочений день. 
Отже, пункт 6.2.1 Договору № 05/Ц/ПС/11/23 від 01.02.2023 не містить ні іншого строку, відмінного від встановленого ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України, який є меншим або більшим шести місяців, ні вказівки на подію, що має неминуче настати, ні зазначення "до дати фактичного виконання", тощо.
Умова, передбачена цим пунктом договору ("за кожен день прострочення"), не є такою, що встановлює інший строк нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.
У зв`язку із зазначеним, суд вважає правомірним нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання з оплати послуг протягом шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (за кожний місяць) згідно з ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України, а саме: з 11.12.2024 до 11.06.2025 та з 11.01.2025 до 11.07.2025.
Крім того, звертаючись із позовом позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 0,1%, що передбачено пунктом 6.2.1 Договору № 05/Ц/ПС/11/23 від 01.02.2023.
Разом з тим, відповідно до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" N 543/96-ВР від 22.11.1996 розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
З огляду на вищенаведене та доведенням факту несвоєчасності виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором № 05/Ц/ПС/11/23 від 01.02.2023 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 150 грн 79 коп. пені, 27 грн 31 коп. 3 % річних та 81 грн 34 коп. інфляційних втрат за розрахунком суду.
Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобайл Енерджи" (04123, місто Київ, вулиця Світлицького, будинок 35, приміщення 108/4, 2, ідентифікаційний код 44618924) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічної безпеки" (04114, місто Київ, вулиця Макіївська, будинок 8 н/п 127, ідентифікаційний номер 33635083) 1008 (одну тисячу вісім) грн 48 коп. заборгованості, 150 (сто п`ятдесят) грн 79 коп. пені, 27 (двадцять сім) грн 31 коп. 3 % річних, 81 (вісімдесят одну) грн 34 коп. інфляційних втрат та 2 646 (дві тисячі шістсот сорок шість) грн 82 коп. судового збору.
3. В іншій частині позовних вимог відмовити.
4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька