ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
25 березня 2026 року о/об 10 год. 00 хв.	Справа № 280/10803/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Махунові В.В., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )
до: 1.Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ); 2.Міністерства оборони України (проспект Повітряних Сил, буд.6, м.Київ, 03168; код ЄДРПОУ 00034022),
про скасування наказу, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (надалі – відповідач-1, ВЧ НОМЕР_2 ), Міністерства оборони України (надалі – відповідач-2), в якому позивач просить суд: 1) скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 №8863 від 10.12.2024 «Про результати проведення службового розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 »; 2) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України щодо стягнення з ОСОБА_1 матеріальних збитків на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 №8863 від 10.12.2024 «Про результати проведення службового розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 »; 3) зобов`язати Міністерство оборони України усі відраховані кошти з доходу, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 №8863 від 10.12.2024 «Про результати проведення службового розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 », повернути ОСОБА_1 .
У позовній заяві зазначено наступне: «… Починами з 18.10.2023 року ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - Позивач), включений до списків військової частини НОМЕР_2 (надалі - Відповідач) на посаду головного сержанта розвідувального взводу 2 механізованого батальйону. 10.12.2024 року командиром військової частини НОМЕР_2 був виданий наказ № 8863 "Про результати проведення службового розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ", на підставі якого ОСОБА_1 було притягнуто до матеріальної відповідальності на 1 410 551, 37 грн., відповідно до ст. 6 Закона України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі". Зазначений наказ був виданий на підставі службового розслідування, проведеною щодо двох військовослужбовців - ОСОБА_1 та іншого військовослужбовця - ОСОБА_2 . Проте у витягу з наказу № 8863 від 10.12.2023 року, який перебуває у розпорядженні Позивача, зазначено, що "Тому по ряду одиниць втраченого майна встановити ступінь вини кожного з них неможливо", але більша частина збитків, а саме 1 410 551. 37 грн. із загальної суми 1 654 980,68 грн. - покладена саме на Позивача, що є необгрунтованим та порушує принцип індивідуальної відповідальності. Відповідно ч.2 до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. 18.10.2023 року ОСОБА_1 був призначений на посаду головного сержанта розвідувального взводу НОМЕР_4 механізованого батальйону, після самовільного залишення військової частини 15.10.2023 року лейтепанюм ОСОБА_2 . Під час прийняття справ та матеріальних цінностей, Позивач виявив наявність нестачі майна. Про виявлену нестачу він одразу повідомив свого командира, звернувши увагу наданий факт. Попри це, командир заспокоїв Позивача, пообіцяв, що «все буде врегульовано», і наполіг на тому, щоб останній підписав документи про прийняття майна та фактично вступив у посаду. Позивач, усвідомлюючи, що підписання таких документів без фіксації реального стану майна може потягнути за собою матеріальну та дисциплінарну відповідальність за чужі дії, відмовився від підпису. За цю відмову на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. У подальшому, в період з 05 січня 2024 року по 12 січня 2024 року Позивач перебував у щорічній відпустці, про що існує відповідний наказ. Незважаючи на його тимчасову відсутність, командиром військової частини було скликано комісію для прийняття матеріальних цінностей. Комісія діяла без участі Позивача, а акт приймання-передачі було складено від його імені. Позивачу телефоном запропонували, щоб у документі розписалась інша особа, «щоб не затримувати процес». Позивач категорично відмовився від цього, наголошуючи, що будь-яке приймання майна без його участі буде неправомірним. Після цього його взаємини з командуванням суттєво погіршилися. З 02 вересня 2024 року Позивач перебував за межами військової частини НОМЕР_2 . 21 вересня 2024 року командиром частини НОМЕР_2 було призначено службове розслідування, про що Позивача не повідомили жодним чином. Незважаючи на те, що він перебував у постійному телефонному зв`язку з частиною, відповідав на дзвінки та не уникав контактів, можливості брати участь у розслідуванні йому не надали. Внаслідок проведеного розслідування було встановлено нібито нестачу військового майна на загальну суму 1 654 980,68 грн. При цьому на Позивача покладено відповідальність у розмірі 1 410 551, 37 грн, а на попереднього військовослужбовця — лише 244 429,31 грн. тобто розподіл здійснено абсолютно непропорційно, без з`ясування реальної наявності вини та її ступеня кожного. Враховуючи, що матеріали службового розслідування не надані Позивачу, він позбавлений можливості повністю обгрунтувати свої права і водночас може змушений нести відповідальність без доказової бази. Відповідач не вчинив жодних дій щодо отримання пояснень від Позивача під час службового розслідування. … Позивач зазначає, що він був ознайомлений з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 10.12.2024 року №8863 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 » лише після 24.08.2025 року, та лише після того, як за власною ініціативою подав рапорт до командира військової частини НОМЕР_2 з проханням надати йому копію вказаного наказу. Самостійно військовою частиною такого ознайомлення проведення не було. Водночас станом на дату звернення до суду Позивача так і не ознайомлено з матеріалами службового розслідування. … Позивач вважає, що Відповідачем було порушено процедуру проведення службового розслідування, оскільки у Позивача не відбирались пояснення і йому не пропонувалось їх надати, не було повідомлено про проведення щодо нього службового розслідування, невідомі причини, які б перешкоджали це зробити. На момент подання даної позовної заяви не встановлено, що Позивач був повідомлений про проведення службового розслідування відносно нього, а відтак він був позбавлений усіх прав передбачених пунктом 3 розділу IV Порядку № 608, таких як: знати підстави проведения службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, шо стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень: порушувати клопотання про витребу вання та долучення нових документів, видань, інших матеріалі,них носіїв інформації: висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять: ознайомлюватися з актом службовою розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України. Особи, які проводили службове розслідування, не дотрималися вимог Порядку № 608, якими, зокрема, передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасною і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджу іон» або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. А відтак, при проведенні службового розслідування Відповідачем не вжито необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів осіб, стосовно яких проводиться службове розслідування, чим порушено право Позивача на участь у службовому розслідуванні, та фактично порушено його право на захист. … На момент подання цієї позовної заяви. Позивачу не відомо, чи існують у Відповідача будь-які докази, що підтверджують вартісіь майна, за зникнення якого Позивача було притягнуто до матеріальної відповідальнос ті. При цьому, саме лише відтворення у наказі фабули певного правопорушення, не є достатнім для того, щоб вважати такий висновок обгрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами. …».
Позивач підтримав позовну заяву.
Відповідачем-1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне: «… З 18.10.2023 до т.ч. Позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у складі військової частини НОМЕР_2 . Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.12.2024 № 8863 «Про призначення службового розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 » Позивача та ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за порушення військової дисципліни та завдані державі збитки відповідно. На виконання вказаного вище наказу, з 09.02.2025 до т.ч. з грошового забезпечення Позивача перманентно стягуються завдані державі матеріальні збитки, що не заперечується сторонами даного спору. Надалі, Позивач, через майже 12 місяців після видання вказаного вище наказу, не погоджуючись із наявністю відповідних правових підстав щодо притягнення до матеріальної та дисциплінарної відповідальності й не звертаючись на адресу вищого командування відповідно до положень Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», звернувся на адресу суду з порушенням строку звернення до адміністративного суду. … Відповідач звертає увагу суду на те, що Позивачем оскаржується наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.12.2024 № 8863 «Про призначення службового розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 » (далі – Наказ). В позовній заяві представник Позивача акцентує увагу суду на тому, що ОСОБА_1 було відомо про проведення відповідного службового розслідування. В той же час, на виконання вказаного вище наказу, з 09.02.2025 до т.ч. з грошового забезпечення Позивача перманентно стягуються завдані державі матеріальні збитки, що не заперечується сторонами даного спору. Таким чином, ще з 09.02.2025 Позивачу було достеменно відомо, що з грошового забезпечення останнього проводяться відповідні відрахування. Враховуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , варто зазначити, що даний спір є публічно-правовим, він виник з приводу проходження Позивачем військової служби. В розвиток вказаного, змістом спірних правовідносин на думку Позивача є протиправний наказ Відповідача 1 щодо притягнення Позивача до матеріальної та дисциплінарної відповідальності. … Як вбачається з Розділу І даного Відзиву Позивачу чітко було відомо про притягнення до останнього до матеріальної і дисциплінарної відповідальності під час проходження останнім військової служби в складі військової частини НОМЕР_2 . В той же час, Позивач звертає увагу суду на те, що останньому «стало відомо» про існування оскаржуваного наказу після отримання відповіді на адвокатський запит. Беручи до уваги зазначене, Відповідач категорично звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 , як і його представником, без поважних причин проігноровано можливість звернення до адміністративного суду з позовною заявою, а матеріали справи взагалі не містять будь-якого клопотання про поновлення судом пропущеного строку звернення до адміністративного суду. В той же час, ретроспектива фіктивної «обізнаності» Позивача з можливим порушенням своїх прав особисто викладена представником останнього у відповідній позовній заяві. В той же час, Відповідач зауважує, що у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення у вигляді «догана»/»сувора догана» тощо з останнього знімаються відповідні грошові кошти в процентному віднношенні, визначеному профільним законодавством. Отже, ОСОБА_1 не міг не бути обізнаним з накладенням на останнього вказаних раніше матеріальних стягнень, оскільки, окрім зазначеного, з 09.02.2025 отримував грошове забезпечення в меншому, ніж зазвичай розмірі. … Крім того, Відповідач категорично звертає увагу суду на те, що отримання, чи неотримання Позивачем листів-відповідей на скарги/звернення/адвокатські запити тощо необхідно розцінювати як дії з метою збирання доказів для звернення з позовом до адміністративного суду та не змінюють момент, коли ОСОБА_1 дізнався або повинен був дізнатися про наявність Наказу, оскільки останній, знову ж таки, був обізнаний не тільки щодо обставин проведення службового розслідування, а й з його результатами та подальшими матеріальними стягненнями. … З вказаного вище вбачається, що Позивач зобов`язаний виконувати належним чином не тільки вимоги Статуту та свої функціональні обов`язки, а й законні накази вищого командування у т.ч. – командира частини, а останній у випадку їх неналежного виконання має право притягувати свого підлеглого до матеріальної та дисциплінарної відповідальності навіть без проведення відповідного службового розслідування, що в умовах бойової обстановки не тільки є ефективним, а й відхиляє застосування надмірного формалізму. … З огляду на викладене, Позивач, який проходить військову в складі військової частини НОМЕР_2 з 2023 року не міг не знати про вказані вимоги Статуту та Дисциплінарного статуту, оскільки останні чітко корелюються з функціональними обов`язками кожного військовослужбовця. … Виходячи з цього, командир військової частини НОМЕР_2 здійснив оцінку кожного аргументу сторін стосовно його доречності чи недоречності і лише після цього надав обґрунтовану відповідь, прийняту на основі наявних матеріалів і фактичних обставин справи. … Отже, накладенню дисциплінарного стягнення на військовослужбовця може передувати проведення службового розслідування. Враховуючи зазначене, законодавець передбачив право, а не обов`язок, командира призначати службове розслідування за відповідним фактом. … Як вбачається наявними матеріалами справи, Наказу передувало проведення відповідного службового розслідування, яке проводилось комісійно, а оскаржуваний Позивачем наказ базується на акті проведення службового розслідування. … Отже, з аналізу вищевикладених норм і матеріалів справи вбачається, що Позивача правомірно притягнуто до матеріальної та дисциплінарної відповідальності на підставі проведеного комісією службового розслідування. … Матеріалами справи повністю підтверджується, що Позивача абсолютно правомірно притягнуто до матеріальної і дисциплінарної відповідальності через недотримання останнім, як головного сержанта розвідувального взводу, вимог Статуту, Дисциплінарного статуту та наказу Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», а також допущених порушень, викладених у оскаржуваному наказі. В той же час, самим Позивачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що стосуються незаконності отриманого дисциплінарного стягнення та притягнення до матеріальної відповідальності, як і не вказано жодної обставини щодо належного виконання останнім вимог нормативно-правових актів у сфері проходження військової служби. Зокрема слід зазначити, що у разі наявності сумніву у Позивача щодо правильності наказів про притягнення останнього до матеріальної та дисциплінарної відповідальності, він мав право в порядку ст. 88 Дисциплінарного статуту звернутися до вищого командування для перегляду відповідного наказу про притягнення до матеріальної та дисциплінарної відповідальності, проте проігнорував законну процедуру оскарження відповідного рішення. Із врахуванням зазначеного, міркування ОСОБА_1 у відповідній позовній заяві не є підставою для задоволення позовних вимог. … Отже, якщо притягнення військовослужбовців до матеріальної та дисциплінарної відповідальності відбувається на виконання вимог відповідних нормативно-правових актів у сфері проходження військової служби, то відповідний наказ про таке притягнення є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, а тому такий наказ вичерпує свою дію фактом виконання. З вказаного вбачається, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 про притягнення Позивача до матеріальної та дисциплінарної відповідальності є актом індивідуальної дії, який вичерпав свою дію фактичним притягненням ОСОБА_1 до відповідальності. … Позивач, намагається ухилитися від реалізованих стягнень шляхом створення штучного строку своєї обізнаності та підміни встановленого алгоритму оскарження наказу командира частини до вищого органу військового управління відповідним судовим рішенням. … Беручи до уваги зазначене, Відповідач звертає увагу Запорізького окружного адміністративного суду на необхідність дослідження поведінки самого ж Позивача в розрізі недотримання останнім чітких вимог Статуту та низки маніпуляцій з боку останнього, направлених на невиконання своїх функціональних обов`язків і поновлення строку звернення до адміністративного суду. …».
Відповідач-1 проти позовної заяви заперечував.
Відповідачем-2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне: «… Міністерство оборони України вважає, що позовні вимоги безпідставні та не підлягають задоволенню на підставі нижченаведеного. Згідно поданої позовної заяви позивачем по справі визначено відповідачем – Міністерство оборони України. Вимоги до позовної заяви регламентовано приписами ст. 160 КАС України. В позовній заяві має бути зазначено зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України). Проте в порушення вищезазначених вимог процесуального Закону позивач не вказує виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до Міністерства оборони України. … Позивачем не надано доказів, що він проходив військову службу у Міністерстві оборони України та перебуванні там на грошовому забезпеченні. …».
Відповідач-2 проти позовної заяви заперечував.
Судом вивчено відповідь позивача на відзив відповідача-1 на позовну заяву.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Прасов О.О. у період з 09.02.2026 по 22.02.2026 перебував у відпустці.
Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.
У Витязі з Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 21.10.2024 за №7132 «Про призначення службового розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 » зазначено: «… У зв`язку з надходженням 20 жовтня 2024 року рапорту (вх.№1855 від 20 жовтня 2024 року) від ТВО начальника штабу - заступника командира НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 про виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608, НАКАЗУЮ: 1. Призначити службове розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 . …». 
У Витязі з Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.12.2024 за №8863 «Про результати проведення службового розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 » зазначено: «… Керуючись вимогами статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, наказу Міністерства оборони України «Про затвердження порядку проведення службових розслідувань у Збройних Силах України» від 21.11.2017 №608, комісія призначена наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 21.10.2024 №7132 від 21.10.2024 №7132 "Про призначення службового розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ", в складі голови - старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_4 , членів комісії: начальника групи психологічного супроводу та відновлення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_5 , помічника начальника служби інженерно-інфраструктурного забезпечення військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_6 , начальника групи бухгалтерського обліку та звітності фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_7 , провела в період з 21 жовтня 2024 року по 10 грудня 2024 року (строк службового розслідування був продовжений та змінений його персональний склад згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 10.11.2024 №7812 "Про заміну в складі комісії та продовження терміну проведення службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 ") розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 . Як вбачається з рапорту (вх.№1855 від 20 жовтня 2024 року) від ТВО начальника штабу - заступника командира НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 , під час проведення комісією перевірки наявності матеріальних засобів та озброєння у розвідувальному взводі НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 було виявлено розбіжності по книзі обліку майна та фактичною наявністю в підрозділі матеріальних засобів. В ході службового розслідування було встановлено, що дане майно було втрачене з вини матеріально-відповідальних осіб в розвідувальному взводі НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , а саме: лейтенанта ОСОБА_8 , командир розвідувального взводу, та молодшого сержанта ОСОБА_9 , головного сержанта розвідувального взводу, якого в подальшому було допущено до ТВО командира розвідувального взводу. Конкретні обставини втрати майна по службі експлуатації безпілотних систем, по відділенню з`вязку та інформаційних систем штабу, по медичній службі, по геоінформаційній службі військової частини НОМЕР_2 не відомі, так як цими військовослужбовцями облік майна війся на незадовільному рівні. Лейтенант ОСОБА_10 самовільно залишив військову частину 15.10.2023, а на той час старший солдат ОСОБА_11 прибув 18.10.2023 до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби, одразу прийнявши справи та посаду головного сержанта розвідувального взводу НОМЕР_4 механізованого батальйону та приступивши до виконання обов`язків за нею. Проте проводити перевірку наявного майна в підрозділі після самовільного залишення лейтенантом ОСОБА_12 на той час старший солдат ОСОБА_11 відмовився, заявивши, що не бажає приймати на себе усе майно, щоб не бути, на його думку, матеріально-відповідальною особою. Не проводив він комісійно перевірку облікового майна і тоді, коли його було допущено до тимчасового виконання обов`язки командира розвідувального взводу НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 (з 24.12.2023). При проведенні звірок по службах військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_11 вказував, що недоліків не має, усе майно в наявності і перебуває в підрозділі, тобто вів цей облік формально, про можливі факти втрати майна старшому начальнику не доповідав. 02 вересня 2024 року молодший сержант ОСОБА_11 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 і на даний час до неї не повернувся. Тому по ряду одиниць втраченого майна встановити ступінь вини кожного з них не можливо. Пояснення від цих військовослужбовців щодо втрати військового майна розвідувального взводу 2 механізованого батальйону отримати не можливо в зв`язку із тим, що вони самовільного залишили військову частину і зв`язок із ними відсутній. Таким чином, враховуючи матеріали службового розслідування встановлено, що лейтенант ОСОБА_10 та молодший сержант ОСОБА_13 , дієвий контроль за збереженням ввірено їм майна не здійснювали, про факти втрати вищевказаного майна по службі експлуатації безпілотних систем, по відділенню з`вязку та інформаційних систем штабу, по медичній службі, по геоінформаційній службі військової частини НОМЕР_2 по команді не інформували, інформацією про його наявність і стан майна не володіли і не цікавилися ним, відтак через недбале ставлення до служби допустили його безпідставну втрату, чим нанесли Державі збитки на загальну суму 1 654 980, 68 грн (один мільйон шістсот п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят гривень, 68 коп.). Вина особового складу військової частини НОМЕР_2 окрім лейтенанта ОСОБА_8 та молодшого сержанта ОСОБА_14 у завданні шкоди Державі відсутня. На виконання вимог Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", Порядку списання військового майна у Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 29.03.2021 № 81, Закону України "Про Статут внутрішньої служб Збройних Сил України", Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України", у відповідності до акту службового розслідування та з мето списання втраченого (знищеного) військового майна, НАКАЗУЮ: 1. Службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 21.10.2024 №7131 «Про призначення службового розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку манна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 », вважати завершеним. 2. Втрати майна, а саме: … 4. Притягнути молодшого сержанта ОСОБА_9 до матеріальної відповідальності на 1 410 551,37 грн. (один мільйон чотириста десять тисяч п`ятсот п`ятдесят одна гривня, 37 коп.), відповідно до ст. 6 Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі". … 6. За порушення вимог статей 11, 119, 120, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України молодшого сержанта ОСОБА_9 притягнути до дисциплінарної відповідальності згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України після повернення його до військової частини. …».
У Довідці від 19.08.2025 за №3-48/7789 про доходи ОСОБА_1 , виданій ВЧ НОМЕР_2 , зазначено: «… Примітки: … 3. Самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 02.09.2024 та повернувся 20.01.2025 року. …».
Судом досліджено всі документи, наявні у даній адміністративній справі.
При вирішенні публічно-правового спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан.
Згідно з абз.2, 3 ст.11 «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», затвердженого Законом України від 24.03.1999 за №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (надалі – «Статут внутрішньої служби Збройних Сил України»), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим.
Відповідно до ст.26 «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
За абз.2 ст.4 «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України», затвердженого Законом України від 24.03.1999 за №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (надалі – «Дисциплінарний статут Збройних Сил України»), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
У ст.84 «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України» зазначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України "Про запобігання корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції. (…).
Як зазначено у ст.85 «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування. Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції. У разі якщо ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (ст.86 «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України»).
Відповідно до ст.87 «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України» дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Згідно з ст.48 «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України» на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (ст.88 «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України»).
У п.2 розділу ІІ «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженого 21.11.2017 наказом Міністерства оборони України №608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (надалі – «Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України»), зазначено, що службове розслідування не призначається: (…) якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
Відповідно до п.1 розділу IV «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Як зазначено у п.2 розділу IV «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.
За п.3 розділу IV «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Згідно з п.5 розділу V «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Відповідно до п.6 розділу V «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Як зазначено у п.2 розділу VІ «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк (п.4 розділу VІ «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України»).
За ч.6 ст.8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Згідно з ч.7 ст.8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Судом вивчено й інші норми права, які стосуються виниклого публічно-правового спору.
Позивачем не надано до суду доказів: здійснення дієвого контролю за збереженням ввіреного йому майна; інформування по команді про факти втрати майна по службі експлуатації безпілотних систем, по відділенню зв`язку та інформаційних систем штабу, по медичній службі, по геоінформаційній службі ВЧ НОМЕР_2 ; володіння інформацією про наявність і стан майна; наявності інтересу до майна.
Судом прийнято до уваги, що майно наведене у Рапорті від 03.12.2023, поданому ОСОБА_1 на адресу командира НОМЕР_4 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 , не збігається з майном наведений у Витязі з Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.12.2024 за №8863 «Про результати проведення службового розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ».
За матеріалами справи, під час введеного в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації позивач самовільно залишив ВЧ НОМЕР_2 02.09.2024 та повернувся 20.01.2025. 
Іншого позивачем не доведено.
Тобто, організація проведення службового розслідування, безпосередньо проведення службового розслідування та прийняття рішення за результатами проведення службового розслідування – відбулись у період коли позивач самовільно залишив ВЧ НОМЕР_2 .
Не вчинення вказаних дій відповідальними особами ВЧ НОМЕР_2 призвело б до пропуску строків щодо організації проведення службового розслідування, безпосереднього проведення службового розслідування та прийняття рішення за результатами проведення службового розслідування та до юридичної відповідальності самих відповідальних осіб ВЧ НОМЕР_2 .
З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що оскаржуваний Наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.12.2024 за №8863 «Про результати проведення службового розслідування за фактом виявлення розбіжностей по книзі обліку майна та фактичною наявністю у розвідувальному взводі НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 » у частині позивача прийнято командиром ВЧ НОМЕР_2 обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, розсудливо, а отже є правомірним і не підлягає скасуванню.
З матеріалів справи не вбачається порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача-2.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене вище, позовна заява позивача є не обґрунтованою і не підлягає задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).
У стягненні на користь позивача з відповідачів-1,2 судових витрат має бути відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд, –
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до: 1.Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ); 2.Міністерства оборони України (проспект Повітряних Сил, буд.6, м.Київ, 03168; код ЄДРПОУ 00034022), про скасування наказу, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити у повному обсязі.
У стягненні на користь позивача з відповідачів-1,2 судових витрат відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення виготовлено у повному обсязі 25.03.2026. 

Суддя О.О. Прасов