Справа № 706/39/26 
2/706/368/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

08 квітня 2026 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі: 
головуючої судді Школьної А.В.,
за участю секретаря судового засідання Паламарчук А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Христинівка Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.04.2025 ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 52102-04/2025, за умовами якого відповідач отримав в кредит 9 000 грн, які зобов`язався повернути та сплатити проценти. Однак зобов`язання за договором відповідач не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість. 
На підставі укладеного 28.08.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договору факторингу № 28082025 позивач набув права вимоги до відповідача на суму 24 120 грн.
Окрім того, 16.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1135404, за яким відповідач отримав в користування грошові кошти в розмірі 10 000 грн. Позивач стверджує, що умови зазначеного договору відповідач також не виконав, що призвело до утворення заборгованості в загальному розмірі 26 200 грн. 
27.08.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27082025, за умовами якого ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників згідно Реєстру боржників, у тому числі до відповідача за Договором № 1135404 від 16.03.2025 на суму 26 200 грн.
Також позивач зазначає, що ОСОБА_1 10.02.2025 уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» кредитний договір № 6878919. Відповідно до умов договору товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 10 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користуванням в порядку та на умовах, визначених договором.
18.09.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 18092025, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників.
Згідно Реєстру боржників до вищевказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27 600 грн.
Таким чином, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за 3 кредитними договорами в загальній сумі 77 920 грн та понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого товариством судового збору у розмірі 3 028 грн.
Постановленою 13.01.2026 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. 
Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданій до суду позовній заяві просив розгляд справи здійснювати у відсутність представника позивача, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення за місцем реєстрації судової кореспонденції, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 08.04.2026 постановлено провести заочний розгляд справи. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази на предмет їх належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність – з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до таких висновків.
Правовідносини, які виникли між сторонами, крім умов кредитних договорів, що укладені між відповідачем ОСОБА_1 та первісними кредиторами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі по тексту – ЦК України).
Зокрема, у ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Щодо стягнення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 52102-04/2025 від 23.04.2025
Судом встановлено, що 23.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 52102-04/2025, за умовами якого товариство 23.04.2025 надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 9 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 120 днів, який клієнт зобов`язався погасити в останній день строку кредитування – 20.08.2025, сплатити проценти за користування коштами за процентною ставкою – 0,90 % в день, яка застосовується в межах строку кредитування, і комісію за видачу кредиту в сумі 900 грн, що становить 10 % від суми кредиту.
Перед укладенням Договору № 52102-04/2025 товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта.
За змістом п. 1.6. Договору № 52102-04/2025, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
Договір № 52102-04/2025 підписаний електронним підписом позичальника Y259 відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
У Додатку №1 до Договору № 52102-04/2025 сторони погодили графік платежів. Загальна вартість кредиту становить 19 620 грн, у тому числі 9 000 грн – сума кредиту, 9720 грн – проценти за користування кредитом, 900 грн – комісія за надання кредиту.
Паспорт споживчого кредиту містить відомості про кредитодавця, основні умови кредитування, орієнтовну реальну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, відомості про порядок повернення кредиту. Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором W919.
На підтвердження факту перерахування ОСОБА_1 за договором коштів в сумі 9000 гривень позивач надав довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3426_251015152145 від 15.10.2025, відповідно до якої ТОВ «Стар Файненс Груп» 23.04.2025 о 17:55:00 перерахувало на рахунок відповідача № НОМЕР_2 обумовлені договором кошти.
Відповідач заперечень щодо укладення із ТОВ «Стар Файненс Груп» кредитного договору №52102-04/2025 від 23.04.2025 та отримання за ним 9 000 грн суду не надав, наявність за ним заборгованості не спростував. 
Згідно Договору факторингу № 28082025, що укладений 28.08.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ЄАПБ», як фактором, ТОВ «Стар Файненс Груп» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, який є невід`ємним додатком №1 до Договору факторингу.
За умовами п.1.1. Договору факторингу № 28082025 фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Згідно з п. 1.2 Договору факторингу №28082025 сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі Реєстру боржників підтверджує перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору.
Із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 28082025 від 28.08.2025 слідує, що позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 24 120 грн, що складається із суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 9 000 грн, 9 720 грн заборгованості за відсотками, 4 500 грн заборгованості за штрафами та 900 грн – за комісією за видачу кредиту. 
Здійснений первинним кредитодавцем розрахунок заборгованості за Кредитним договором підтверджує, що 23.04.2025 ОСОБА_1 надано кредит в сумі 9 000 грн. Відсотки за користування кредитними коштами ТОВ «Стар Файненс Груп» нараховувало відповідачу за період із 23.04.2025 по 20.08.2025, тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування та згідно визначеної договором відсоткової ставки – 0,9 % в день.
Доказів повернення ОСОБА_1 позики в сумі 9 000 грн, 9 720 грн нарахованих відсотків та 900 грн заборгованості за комісією за видачу кредиту матеріали справи не містять, а тому суд вважає дані позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє.
Щодо стягнення із відповідача штрафу у розмірі 4 500 грн, який первісний кредитор нарахував відповідачу, суд виходить із таких положень чинного законодавства.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Цим же пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX в Україні запроваджений правовий режим воєнного стану, який неодноразово продовжений та він триває до даного часу.
Оскільки штраф нарахований відповідачу у період дії воєнного стану, у його стягненні з урахуванням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, слід відмовити.
Отже, суд приходить до висновку про існування у відповідача заборгованості за Договором № 52102-04/2025 від 23.04.2025 у загальній сумі 19 620 грн.
Щодо стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 1135404 від 16.03.2025. 
Судом встановлено, що 16.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 1135404.
Згідно вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн строком на 345 днів.
Відповідно до п. 1.3 Договору кредит наданий на строк із 16.03.2025.
У відповідності до п. 1.4 Договору про споживчий кредит, позичальник має повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів. Остаточний строк повернення кредиту та всіх платежів – 24.02.2026. 
Денна процентна ставка за договором визначена у пункті 1.5 та становить 0,97 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 6 257,21 %, орієнтовна загальна варість кредиту для позичальника становить 43 300 грн.
Комісія за надання кредиту визначена у розмірі 2 500 грн, що становить 25,00 % від суми кредиту, та нараховується одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 Договору).
Пунктом 1.5.2 Договору визначена комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) за весь строк кредитування на рівні 30 800 грн, що нараховується за ставкою 14% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені у графіку платежів, що є додатком №1 до Договору. 
Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду та решти періодів нараховуються за ставкою 0,0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом (п. 1.5.3, 1.5.4 Договору). За умовами пункту 1.5.4 Договору нараховані проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 0,00 грн. 
У пункті 2.1 Договору сторони передбачили, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки № НОМЕР_3 .
За умовами п. 4.1 Договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або комісій та/або інших платежів позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 1000 грн за кожен випадок порушення. 
Договір про споживчий кредит № 1135404 від 16.03.2025 укладений в електронній формі та підписаний зі сторони відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором 159831. 
У Додатку №1 до Договору міститься графік платежів, що включає період із 16.03.2025 по 24.02.2026. Згідно даного документу ОСОБА_1 мав сплатити 10 000 грн тіла кредиту, 30 000 грн комісії за обслуговування кредитної заборгованості та 2 500 грн – комісії за надання кредиту. Відповідно до графіку платежів розмір процентів становить 0,00 грн.
16.03.2025 відповідач за допомогою одноразового ідентифікатора – 513839 також підписав паспорт споживчого кредиту та Графік платежів до паспорту споживчого кредиту.
На підтвердження факту перерахування ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» Шевчуку Є.М. кредитних коштів в сумі 10 000 грн на вказаний у Договорі рахунок НОМЕР_3 , позивач надав копію платіжного доручення № 41592036 від 16.03.2025. Призначення платежу - кошти згідно договору 1135404.
27.08.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27082025, за умовами якого ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» права вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників.
Відповідно до витягу із Реєстру боржників від 27.08.2025 до Договору факторингу №27082025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 26 200 грн, з яких: 10 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 11 200 грн – заборгованість за комісією за обслуговування кредиту та 5 000 грн - заборгованість за неустойкою. 
Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який був укладений з ОСОБА_1 , суд задовольняє позовну вимогу про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 гривень, оскільки докази повернення зазначених коштів позичальником у матеріалах справи відсутні. 
При вирішенні спору щодо стягнення із відповідача комісії в сумі 11 200 грн, суд виходить із таких положень чинного законодавства.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 вказано, що «у кредитному договорі не зазначений перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Необхідність внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості передбачена умовами договору про споживчий кредит № 1135404 від 16.03.2025, графіком платежів до Договору про споживчий кредит, паспортом споживчого кредиту із додатком та її розмір складає 1 400 гривень або 14% від суми кредиту щомісячно, а загалом 30 800 грн.
При цьому, в кредитному договорі не зазначений перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які товариством встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору надання споживчого кредиту, то положення договору щодо обов`язку позичальника платити за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі №168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).
З урахуванням викладеного та правових позицій Верховного Суду у датованій 06.11.2023 у справі №204/224/21 постанові, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 11 200 грн комісії, а безпідставно сплачені ОСОБА_1 кошти на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2 800 грн, суд зараховує на погашення заборгованості за тілом кредиту, тоді борг за основною сумою кредиту становитиме: 10 000 грн – 2 800 грн = 7 200 грн.
Також суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача 5 000 грн неустойки, що нарахована ОСОБА_1 первісним кредитором за невиконання договірних зобов`язань, позаяк штраф відповідачу нарахований в період дії воєнного стану та підлягає списанню кредитодавцем відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, суд виснує про існування у відповідача заборгованості за Договором про споживчий кредит № 1135404 від 16.03.2025 у загальній сумі 7 200 грн.
Щодо стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 6878919 від 10.02.2025.
Судом встановлено, що 10.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 6878919, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн строком на 345 днів – із 10.02.2025 по 21.01.2026.
Відповідно до п. 2.1. Договору № 6878919 кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 .
Згідно з пунктом 1.4. Договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту, за обслуговування кредитної заборгованості та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості - 21.01.2026.
Відповідно до пункту 1.5.1. Договору, комісія за надання кредиту становить 1 250 грн та нараховується за ставкою 12,50 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 
Згідно з п. 1.5.2 Договору комісія за обслуговування кредиту за весь строк кредитування становить 30 800 грн, що нараховується за ставкою 14 % від суми в перший день, кожного розрахункового періоду. 
За умовами пунктів 1.5.2. проценти за користування кредитом складають 0,00 грн.
Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 32 050 (п. 1.5 Договору).
Договір укладений в електронній формі та підписаний позичальником 10.02.2025 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 541074.
Із дослідженого платіжного доручення № 147717952 від 10.02.2025 суд встановив, що ТОВ «Мілоан» 10.02.2025 перерахувало на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 10 000 грн. Призначення платежу – кошти згідно договору № 6878919 
18.09.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №18092025, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 18.09.2025 до Договору факторингу № 18092025 від 18.09.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 6878919 в сумі 27 600 грн, з яких: 10 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 12 600 грн - заборгованість за комісією за обслуговування кредиту та 5 000 грн – заборгованість за неустойкою. 
Відповідач доказів повернення суми позики, сплати процентів та комісії суду не надав.
При вирішенні питання про стягнення із ОСОБА_1 комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 11 200 грн та 5 000 грн штрафу суд виходить із такого.
Як вже зазначалося судом раніше, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас укладений 10.02.2025 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитний договір не містить переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які мали б надаватися відповідачу та за які товариством встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. 
Позивач також не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.5.2 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту в розмірі 14% від суми кредиту щомісячно є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене позовна вимога про стягнення із відповідача 11 200 грн комісії задоволенню не підлягає, а сплачена ОСОБА_1 комісія за обслуговування кредиту у загальному розмірі 7 000 грн, що підтверджується долученим до позову розрахунком ТОВ «Мілоан», підлягає зарахуванню на погашення тіла кредиту. Тоді борг відповідача за основним зобов`язанням становитиме - 3 000 грн (10 000 грн – 7 000 грн).
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Цим же пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак правові підстави для стягнення із відповідача нарахованої в період воєнного стану неустойки відсутні, а тому у стягненні 5 000 грн штрафу на користь позивача суд відмовляє. 
Отже, суд приходить до висновку про існування у відповідача заборгованості за Договором про споживчий кредит № 6878919 від 10.02.2025 у загальній сумі - 3 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог на суму 29 820 грн, що становить 38,27 % від заявлених вимог, на користь позивача підлягає стягненню із відповідача судовий збір у розмірі 1158,81 грн (3028*38,27%).
На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 76-81, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280 – 284, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами в розмірі 29 820 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот двадцять) гривень, у тому числі: 
- за Договором про надання фінансового кредиту № 52102-04/2025 від 23.04.2025 у розмірі 19 620 гривень;
- за Договором про споживчий кредит № 1135404 від 16.03.2025 у розмірі 7 200 гривень;
- за Договором про споживчий кредит № 6878919 від 10.02.2025 у розмірі 3 000 гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1 158 (одна тисяча сто п`ятдесят вісім) гривень 81 копійка.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ – 35625014, місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя       Альона ШКОЛЬНА