ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року	Львів	Справа №380/22920/24 пров. №А/857/27553/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р., 
з участю секретаря судового засідання – Волчанського А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі №380/22920/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мебель-Сервіс» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя в 1-й інстанції – Клименко О. М.,
дата ухвалення рішення – 03 червня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 03 червня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Мебель-Сервіс» звернулося в суд з позовом до відповідача - Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 03 вересня 2024 року №789/33-00-07-05 за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму штрафних санкцій 177595,84 грн в частині нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму штрафних санкцій 91692,93 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 03 вересня 2024 року №789/33-00-07-05 в частині нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму штрафних санкцій 91692,93 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що податковим органом пеня нараховувалася згідно з Додатком №1 до акта перевірки, виходячи з курсу НБУ на момент виникнення заборгованості, як і передбачено згідно з підпунктом 4 пункту 3 Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженого постановою НБУ від 02.01.2019 №7. Відтак Західним МУ ДПС по роботі з ВПП правильно визначено офіційний курс грн щодо іноземної валюти на день виникнення заборгованості за операцією з експорту товару на суму 21610,50 євро (дата операції - 08 вересня 2023 року; граничний термін розрахунку - 05 березня 2024 року), а саме: станом на 06 березня 2024 року курс грн до євро - 41,6463 грн за 1 євро. Також сума незавершеного розрахунку за зазначеною операцією з експорту товару, з урахуванням вищевказаного курсу грн щодо іноземної валюти, станом на дату останньої події є більшою, ніж незначна сума (400000,00 грн), що відображено у Додатку 1, а тому на неї поширюється граничний строк розрахунку, встановлений НБУ. Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 03 вересня 2024 року №789/33-00-07-05 є правомірним та таким, яке винесено з дотриманням усіх норм чинного законодавства. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що податковий орган, визначаючи курс валюти для обрахунку пені, використовує перший день після закінчення встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків, тим самим ототожнюючи поняття «день виникнення порушення» і «день виникнення заборгованості», однак день виникнення порушення не є тотожним за змістом словосполученню «день виникнення заборгованості», прив`язка до якої встановлена у частині п`ятій статті 13 Закону №2473-VIII і з урахуванням якої здійснюється обрахунок пені. Вказує, що день виникнення заборгованості в імпортних/експортних правовідносинах не може бути ототожнений з днем виникнення порушення. Днем виникнення заборгованості в цих правовідносинах є день здійснення резидентом авансового платежу/відвантаження товару, а не перший день після спливу граничних строків розрахунків. Лише коли договірні або встановлені Національним банком України строки поставки/оплати спливають, заборгованість переходить у стан простроченої, що й зумовлює нарахування пені. Відповідно, застосування у спірному випадку контролюючим органом курсу валюти, встановленого Національним банком України станом на перший день після закінчення граничного строку розрахунків, а не на день здійснення оплати резидентом, є помилковим. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 

Представник відповідача (апелянта) – Павліш О. Р. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача – Суходольська Н. Є. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 ПК України, відповідно до наказу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками від 18 червня 2024 року №125 відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 01 вересня 2023 року по 28 травня 2024 року при здійсненні зовнішньоекономічних операцій з компанією-нерезидентом “SC “Bal intermobil” SRL (Румунія) по контракту від 31 грудня 2021 року №2 EX/2022 (дата експорту товару 08 вересня 2023 року), відповідно до отриманої інформації ДПС України від 15 травня 2024 року №14210/7/99-00-07-05-02-07 про виявлені факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01 квітня 2024 року, наданої уповноваженим банком АТ “КРЕДОБАНК” (МФО 325365).
За результатами перевірки складено акт від 30 липня 2024 року №497/33-00-07-05/25550470 (далі – акт перевірки від 30 липня 2024 року), в якому встановлено порушення позивачем п.2 ст.13 Закону України від 21 червня 2018 №2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, а саме: по експорту товару 08 вересня 2023 року компанії “SC “Bal intermobil” SRL (Румунія) на суму 21610,50 євро, граничний термін надходження валютної виручки - 05 березня 2024 року, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 06 березня 2024 року. Валютна виручка на суму 11611,50 євро за експортований товар по контракту від 31 грудня 2021 року №2 EX/2022 надійшла на рахунок ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” 07 травня 2024 року з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення - 63 дні). Валютна виручка на суму 10000,00 євро за експортований товар за контрактом від 31 грудня 2021 року №2 EX/2022 надійшла на рахунок ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” 13 травня 2024 року з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення - 69 днів).
У подальшому на підставі акта від 30 липня 2024 року №497/33-00-07-05/25550470 винесено податкове повідомлення-рішення від 03 вересня 2024 року №789/33-00-07-05, яким за порушення п.2 ст.13 Закону України “Про валюту і валютні операції”, на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та згідно з п.5 ст.13 Закону України “Про валюту і валютні операції” застосовано суму пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 177595,84 грн.
Розрахунок пені наведено у додатку №1 до акта перевірки від 30 липня 2024 року.
Рішенням ДПС України від 28 жовтня 2024 року №32315/6/99-00-06-01-02-06 про результати розгляду скарги ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” від 18 вересня 2024 року №910 на податкове повідомлення-рішення Західного МУ ДПС по роботі з ВПП від 03 вересня 2024 року №789/33-00- 07-05 - скаргу ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Західного МУ ДПС по роботі з ВПП від 03 вересня 2024 року №789/33-00- 07-05 - без змін.
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням в частині застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 91692,93 грн, позивач звернувся у суд з цим позовом. 

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за період порушення граничних строків розрахунків за період з 06 березня 2024 року по 07 травня 2024 року, із урахуванням курсу валют на день виникнення заборгованості - 39,1467 грн, сума простроченої заборгованості становить – 454512,76 грн, отже сума нарахованої пені із урахуванням ставки 0,3%, становить 85902,91 грн, оскільки при розрахунку пені відповідач мав враховувати курс НБУ на дату виникнення заборгованості – 08.09.2023 (дата митного оформлення продукції, що експортується), а не курс НБУ на 181 день від дня виникнення заборгованості - 06 березня 2024 року (перший день прострочення граничного строку розрахунків); крім того, за період з 06 березня 2024 року по 13 травня 2024 року із урахуванням курсу валют на день виникнення заборгованості - 39,1467 грн, сума простроченої заборгованості становить – 391467,00 грн, яка є “незначною”, тобто меншою ніж 400 тисяч гривень, відтак пеня за порушення встановлених граничних строків розрахунків не нараховується на цю суму заборгованості, що свідчить про те, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 03 вересня 2024 року №789/33-00-07-05 в частині нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму штрафних санкцій 91692,93 грн не дотримано приписи ч.2 ст.2 КАС України, а тому таке податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Приписами пункту 21.1 ст.21 ПК України передбачено, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
За змістом пп.20.1.4, 20.1.6 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 ПК України.
Матеріалами справи стверджується, що відповідно до отриманої інформації ДПС України від 15 травня 2024 року №14210/7/99-00-07-05-02-07 про виявлені факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01 квітня 2024 року, наданої уповноваженим банком АТ “КРЕДОБАНК”, податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 01 вересня 2023 року по 28 травня 2024 року при здійсненні зовнішньоекономічних операцій з компанією-нерезидентом “SC “Bal intermobil” SRL (Румунія) за контрактом від 31 грудня 2021 року №2 EX/2022 (дата експорту товару 08 вересня 2023 року) та результати перевірки оформлено актом Актом перевірки від 30 липня 2024 року №497/33-00-07-05/25550470.
Зі змісту вищевказаного акту вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем п.2 ст.13 Закону України від 21 червня 2018 №2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, а саме: по експорту товару 08 вересня 2023 року компанії “SC “Bal intermobil” SRL (Румунія) на суму 21610,50 євро, граничний термін надходження валютної виручки - 05 березня 2024 року, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 06 березня 2024 року. Валютна виручка на суму 11611,50 євро за експортований товар по контракту від 31 грудня 2021 року №2 EX/2022 надійшла на рахунок ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” 07 травня 2024 року з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення - 63 дні). Валютна виручка на суму 10000,00 євро за експортований товар за контрактом від 31 грудня 2021 року №2 EX/2022 надійшла на рахунок ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” 13 травня 2024 року з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення - 69 днів).
На підставі вказаного акта від 30 липня 2024 року №497/33-00-07-05/25550470 прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 03 вересня 2024 року №789/33-00-07-05, яким за порушення п.2 ст.13 Закону України “Про валюту і валютні операції”, на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та згідно з п.5 ст.13 Закону України “Про валюту і валютні операції” до позивача застосовано суму пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 177595,84 грн.
Даючи правову оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 03 вересня 2024 року №789/33-00-07-05 в частині застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 91692,93 грн, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
За змістом ч.1,4,6 ст.11 Закону України “Про валюту і валютні операції” (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Відповідно до ч.8 ст.13 цього Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Згідно з пп.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
За змістом пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
З системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” (Продавець) та Компанія “SC “Bal intermobil” SRL (Румунія) (Покупець) укладено Контракт від 31 грудня 2021 року №2 EX/2022, відповідно до якого Продавець поставляє Покупцю, а Покупець приймає і сплачує на умовах даного контракту меблеві вироби та комплектуючі до меблів (надалі - товар) в асортименті, кількості і за ціною відповідно до рахунків-фактур, які є невід`ємною частиною даного контракту.
Відповідно до Контракту від 31 грудня 2021 року №2 EX/2022 ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” здійснено 08 вересня 2023 року експорт товару компанії “SC “Bal intermobil” SRL (Румунія) на суму 21610,50 євро згідно з митною декларацією: ЕК10АА №23UA20916010189U1 від 08 вересня 2023 року на суму 21 610,50 євро, товар - меблі дерев`яні типу спальні в незібраному стані (код товару 9403), умови поставки EXW UA м. Радехів.
Граничний термін надходження валютної виручки - 05 березня 2024 року, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 06 березня 2024 року.
Згідно зі свіфт-повідомленням №FASS412804835300 від 07 травня 2024 року компанія “SC “Bal intermobil” SRL (Румунія) здійснила оплату за товар, отриманий по Контракту від 31 грудня 2021 року №2 EX/2022 та по рахунку №26 від 07 вересня 2023 року на суму 11611,50 євро.
Відповідно до виписки АТ “КРЕДОБАНК” по рахунку № НОМЕР_1 за 07 травня 2024 року валютна виручка на суму 11611,50 євро надійшла на рахунок ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” 07 травня 2024 року з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення - 63 дні).
Згідно зі свіфт-повідомленням №FASS413105018900 від 13 травня 2024 року компанія “SC “Bal intermobil” SRL (Румунія) здійснила оплату за товар, отриманий по Контракту від 31 грудня 2021 року №2 EX/2022 та по рахунку №26 від 07 вересня 2023 року на суму 10000,00 євро.
Відповідно до виписки АТ “КРЕДОБАНК” по рахунку № НОМЕР_1 за 13 травня 2024 року валютна виручка на суму 10000,00 євро надійшла на рахунок ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” 13 травня 2024 року з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення - 69 днів).
Матеріалами справи стверджується, що ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” не заперечує факту прострочення платежів, однак вважає, що сума нарахованої пені розрахована неправильно, оскільки податковим органом застосовано курс НБУ станом на 181 день від дня виникнення заборгованості, а не станом на день виникнення заборгованості (день оформлення ВМД).
Так, особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів врегульовано статтею 13 Закону України “Про валюту і валютні операції”. 
Відповідно до ч.1, 2, 5 ст.13 Закону України “Про валюту і валютні операції” Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Таким чином, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.
Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, положеннями Закону України “Про валюту і валютні операції” не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями Податкового кодексу України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення Податкового кодексу України. Закон України “Про валюту і валютні операції” та Податковий кодекс України регулюють різні сфери державної політики, а тому підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону України “Про валюту і валютні операції”) відсутні.
Згідно з п.14-2 Постанови Правління Національного Банку України від 24 лютого 2022 року №18 “Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану” (далі – Постанова №18) (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
За змістом п.7 розділу II Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 2 січня 2019 року №7, яка набрала чинності 7 лютого 2019 року (в редакції, чинній на час спірних правовідносин, далі – Інструкція №7), банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати:
1) оформлення МД типу ЕК-10 “Експорт”, ЕК-11 “Реекспорт” на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів;
2) здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.
З системного аналізу наведених вище правових норм, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у межах валютного регулювання законодавець прямо встановив конкретні строки та порядок виконання обов`язків, зокрема, строк погашення заборгованості за операціями з експорту, який обчислюється відповідно до чіткої норми саме з моменту митного оформлення товару. Норми Закону про валюту у цих правовідносинах мають імперативний характер і не допускають довільного тлумачення чи розширення, а тому в суду немає підстав аби не погодитися з доводами позивача про те, що положення частини другої статті 13 Закону України “Про валюту і валютні операції” однозначно визначають, що строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується.
Колегія суддів зазначає, що з моменту митного оформлення товару саме для цілей забезпечення валютного законодавства у резидента (експортера) виникає правова вимога до нерезидента (покупця) щодо виконання зобов`язання з оплати поставленої продукції. Відповідно, з цього моменту виникає валютна заборгованість, яка вважається такою, що підлягає контролю з боку уповноважених органів до моменту її фактичного погашення. Закон не передбачає можливості обчислення строку з будь-якої іншої дати, а тому при розрахунку пені відповідач мав враховувати курс НБУ на дату виникнення заборгованості (дата митного оформлення продукції, що експортується).
Матеріалами справи стверджується, що ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС” по Контракту від 31 грудня 2021 року №2 EX/2022 здійснено 08 вересня 2023 року експорт товару компанії “SC “Bal intermobil” SRL (Румунія) на суму 21610,50 євро згідно з митною декларацією ЕК10АА №23UA20916010189U1 від 08 вересня 2023 року.
Зі змісту Додатка №1 до Акта від 30 липня 2024 року вбачається, що податковий орган здійснив розрахунок пені за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях ТОВ “МЕБЕЛЬ-СЕРВІС”, а саме: період порушення граничних строків розрахунків з 06 березня 2024 року по 07 травня 2024 року; Кількість днів 63; Сума простроченої заборгованості у валюті 11610,50 Євро; Код валюти 978; Курс валюти на день виникнення заборгованості (грн) 41,6463; Сума простроченої заборгованості у грн 483534,37; Ставка пені 0,3%; Нарахована пеня (грн) 91388,00; період порушення граничних строків розрахунків з 06 березня 2024 року по 13 травня 2024 року; Кількість днів 69; Сума простроченої заборгованості у валюті 10000,00 Євро; Код валюти 978; Курс валюти на день виникнення заборгованості 41,6463; Сума простроченої заборгованості (грн) 416463,00; Ставка пені 0,3%; Нарахована пеня (грн) 86207,84. Усього розмір нарахованої пені: 177595,84 грн (а.с.12).
Як вбачається з матеріалів справи, контролюючий орган застосував офіційний курс гривні щодо іноземної валюти 41,6463 грн за 1 Євро, встановлений НБУ станом на станом на 06 березня 2024 року, тобто перший день прострочення граничного строку розрахунків.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що валютна заборгованість виникає та обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується і у випадку порушення строків розрахунків, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Тобто, при експорті має враховуватися курс валют на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, а при імпорті - на дату оплати резидентом товару.
Податковий орган помилково ототожнює поняття “день виникнення валютної заборгованості”, що передбачений ч.2 ст.13 Закону України “Про валюту і валютні операції” та “день виникнення порушення”, який визначений п.п. 4 п. 3 розд. І Інструкції №7, а відтак при розрахунку пені відповідач мав враховувати курс НБУ на дату виникнення заборгованості – 08 вересня 2023 року (дата митного оформлення продукції, що експортується), а не курс НБУ на 181 день від дня виникнення заборгованості - 06 березня 2024 року (перший день прострочення граничного строку розрахунків).
Щодо обрахунку та визначення суми штрафних санкцій за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, то колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правильно зазначено, що офіційний курс гривні щодо іноземних валют встановлений НБУ станом на 08 вересня 2023 року становив 39,1467 грн за 1 Євро, тобто курс був значно нижчим і застосування відповідачем при розрахунку пені курсу станом на 06 березня 2024 року, який є вищим, що призвело до збільшення її розміру та, відповідно, покладення на позивача надмірних грошових зобов`язань, а тому за період порушення граничних строків розрахунків за період з 06 березня 2024 року по 07 травня 2024 року, із урахуванням курсу валют на день виникнення заборгованості - 39,1467 грн, сума простроченої заборгованості становить – 454512,76 грн, відтак сума нарахованої пені із урахуванням ставки 0,3%, становить 85902,91 грн.
Щодо періоду порушення граничних строків розрахунків за період з 06 березня 2024 року по 13 травня 2024 року із урахуванням курсу валют на день виникнення заборгованості - 39,1467 грн, сума простроченої заборгованості становить – 391467,00 грн, то судом першої інстанції правильно враховано п.14-3 Постанови №18, яким визначено, що граничні строки розрахунків, зазначені в п.14-2 Постанови №18 не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (включаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим НБУ на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір передбачений ст.20 Закону “Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення” (далі – Закон №361-ІХ, також далі - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій.
Так, згідно з ч.1 ст.20 Закону №361-ІХ фінансові операції є пороговими, якщо сума, на яку здійснюється кожна із них, дорівнює чи перевищує 400 тис. грн (для суб`єктів господарювання, які проводять лотереї та/або азартні ігри, – 55 тис. гривень) або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну за офіційним курсом гривні до іноземних валют і банківських металів 400 тис. грн на момент проведення фінансової операції (для суб`єктів господарювання, які проводять лотереї та/або азартні ігри, – 55 тис. гривень).
За змістом п.9 Розділу ІІІ Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів №7 якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми, а загальна сума операції підлягає валютному нагляду, у разі порушення граничних строків розрахунків за умови відсутності ознак дроблення операцій з експорту товару або дроблення валютних операцій, пеня на суму заборгованості не нараховується.
Після досягнення сумою незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів, яка підлягала валютному нагляду, рівня незначної суми, за умови відсутності ознак дроблення операцій з експорту товару або дроблення валютних операцій, застосування відповідальності до платника податків не є обґрунтованим, позаяк відсутнє податкове правопорушення.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за період порушення граничних строків розрахунків за період з 06 березня 2024 року по 07 травня 2024 року, із урахуванням курсу валют на день виникнення заборгованості - 39,1467 грн, сума простроченої заборгованості становить – 454512,76 грн, отже сума нарахованої пені із урахуванням ставки 0,3%, становить 85902,91 грн, оскільки при розрахунку пені відповідач мав враховувати курс НБУ на дату виникнення заборгованості – 08.09.2023 (дата митного оформлення продукції, що експортується), а не курс НБУ на 181 день від дня виникнення заборгованості - 06 березня 2024 року (перший день прострочення граничного строку розрахунків); крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що за період з 06 березня 2024 року по 13 травня 2024 року із урахуванням курсу валют на день виникнення заборгованості - 39,1467 грн, сума простроченої заборгованості становить – 391467,00 грн, яка є “незначною”, тобто меншою ніж 400 тисяч гривень, відтак пеня за порушення встановлених граничних строків розрахунків не нараховується на цю суму заборгованості, що свідчить про те, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 03 вересня 2024 року №789/33-00-07-05 в частині нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму штрафних санкцій 91692,93 грн не дотримано приписи ч.2 ст.2 КАС України, а тому таке податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі №380/22920/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, передбачених ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 30 березня 2026 року.