Справа № 199/3618/24
(2/199/280/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

03.03.2026 

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді Спаї В.В., 
секретар судового засідання Воробйов О.С., 

за участі представника позивача Павленка С.В. та представника відповідача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач пред`явив даний позов та заявив в ньому вимогу з урахуванням заяви від 15.12.2025 р. (а.с. 221) про стягнення з відповідача на користь позивача за невиконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №199/3763/17 за період з 14.03.2018 р. по 23.02.2022 р. 29 554 грн. 37 коп. (7880 грн. 89 коп. – 3% річних та 21 673 грн. 48 коп. – інфляційні втрати).
Представник позивача вимоги позову підтримав повністю, просив суд задовольнити позов. 
Відповідач позов не визнав повністю (а.с. 62 – 69), у відзиві на позову заяву відповідач просив суд врахувати приписи п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зокрема, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено цим пунктом також те, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Водночас відповідач зазначив про те, що у судовому рішенні від 09.12.2015 р. суд задовольнив вилучення автомобіля на користь ТОВ «Порше мобіліті» в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 251 786 грн. 80 коп. та за тілом додаткового кредиту у розмірі 21 376 грн. 48 коп. та інші суми (прострочення процентів, штраф, 3% річних та інфляційних витрат), а всього на суму 306 087 грн. 19 коп.;
у судовому рішенні від 14.11.2017 р. суд заочним рішенням в зв`язку з тим, що не виконано попереднє рішення суду, яке вступило в законну силу 17.05.2018 р., стягнув суму основного боргу за тілом додаткового кредиту у розмірі 19 166 грн. 31 коп. та інші суми заборгованості (відсотки за користування кредитними коштами, пеня, 3% річних та інфляційних втрат), а всього на загальну суму 75 993 грн. 91 коп. в позовній заяві позивач вже вказує, що по заочному рішенню суду від 14.11.2017 року борг становить 77 593 грн. 91 коп., для розрахунку 3% річних та інфляційних втрат позивач використовує суму боргу у сумі 66 493 грн. 91 коп.;
позивач не вказує в позовній заяві з яких сум складається сума заборгованості у розмірі 66 493 грн. 91 коп., а тому неможливо з`ясувати чи не обтяжена додатковими нарахуваннями сума основного боргу. Отже, позивач мав би право обчислювати суму 3% річних та інфляційних втрат виключно виходячи з непогашеної частини основного боргу, яка, становить 19 166 грн. 31 коп. і утворилася з тіла додаткового кредиту, але розмір заборгованості за тілом додаткового кредиту у розмірі 21 376 грн. 48 коп. був ще стягнутий за рішенням суду від 09.12.2015 р. 
Позивач у відповіді на відзив не погодився зі слушністю доводів відповідача, зазначив, що у відповідач зазначає про існування рішення по справі 199/4332/15 з обґрунтуванням того, що нібито вказане рішення якимось чином впливає на розмір трьох відсотків річних та інфляційних втрат, які були розраховані позивачем за невиконання основного зобов`язання за рішенням від 14.11.2017 р. по справі 199/3763/17. ТОВ "Порше Мобіліті" вважає, що справа № 199/4332/15 та визначені у ній обставини жодним чином не стосуються та не відносяться до питання, щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання рішення суду по справі 199/3763/17 в межах розгляду цієї (№ 199/3618/24) справи. Зокрема, посилання відповідача на обставини справи № 199/4332/15-ц є такими, що не мають жодного правового значення для розгляду даної справи № 199/3618/24. Справа №199/4332/15-ц стосувалася звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором №50007143 від 24.12.2012 р., у той час, як у даній справі позивач просить про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням рішення суду, ухваленого у зовсім іншій справі - №199/3763/17, яка стосується стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором №50007143 від 24.12.2012 р.
Справа №199/3618/24 стосується питання стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем рішення суду від 14.11.20217 р. щодо стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором у справі №199/3763/17, тому питання стягнення цих сум не пов`язані з предметом спору у справі № 199/4332/15-ц, яка стосується звернення стягнення на предмет застави.
Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2017 р. у справі № 199/3763/17, на борг по якому представником ТОВ «Порше Мобіліті» нарахувано 3% річних та інфляційних втрат, було предметом апеляційного перегляду: апеляційна скарга ОСОБА_2 по справі № 199/3763/17 була залишена без задоволення відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2025 р,. а рішення суду першої інстанції залишено без змін, також судді апеляційної інстанції в зазначеній постанові чітко зазначили наступне - «Доводи апеляційної скарги стосовно того, що рішенням у справі 199/4332/15-ц вже було стягнуто основну суму боргу зі сплати Додаткового кредиту апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з наявного в матеріалах справи рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду від 09 грудня 2015 року, позивачем заявлялась вимога про стягнення заборгованості за повернення додатково кредиту за період з серпня 2014 року по листопад 2015 року, а у даній справі Товариством заявлена вимога за період з квітня 2015 року по березень 2016 року, оскільки дана вимога в межах справи 199/4332/15-ц не розглядалась, що на підставі ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, а отже посилання відповідачки на дану обставину безпідставне. 
Також колегія суддів не приймає доводи скарги, стосовно того, що під час розгляду даної справи, рішення суду у справі №199/4332/15-ц від 09.12.2015 року не набрало законної сили, оскільки як вбачається з наявної інформації ЄДРСР, апеляційне провадження у вказаній справі було відкрито 13 вересня 2017 року, тобто майже через 2 роки після ухвалення рішення судом першої інстанції, а в редакції ЦПК України від 2004 року, рішення суду набирало законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а строк для подачі апеляційної скарги було встановлено десять днів, отже рішення у справі 199/4332/15-ц набрало законної сили 19 грудня 2015 року, а отже у позивача були всі наявні законні підстави для звернення з даним позовом у червні 2017 року... Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні... Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення.».
23.04.2018 р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчі листи по справі №199/3763/17.
04.07.2018 р. державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Левченком Р.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56697006.
У межах зазначеного провадження органом державної виконавчої служби були вжиті заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», однак повного виконання рішення суду досягнуто не було. Було стягнуто лише незначну частину суми боргу, яка визначена у судовому рішенні, а саме 9 500 грн, у зв`язку з чим залишок заборгованості на момент подання позову становить 66 493,91 грн (75 993,91 - 66 493,91 = 9 500).
Оскільки зазначене грошове зобов`язання у частині залишку основного боргу не виконувалось боржником протягом тривалого періоду, а саме з 14.03.2018 р. - з дня набрання законної сили рішення по справі №199/3763/17, позивач, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України, здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних саме на суму непогашеної заборгованості - 66493,91 грн., як на грошове зобов`язання, яке визначено судовим рішенням, що прострочене.
Як вбачається зі змісту рішення суду від 14.11.2017 р., вся сума боргу, яка підлягає стягненню, була визначена судом у гривні - національній валюті України, а не в іноземній валюті або її еквіваленті. Отже, на переконання позивача, обов`язок відповідача виконати грошове зобов`язання виник не з договору, а з судового рішення, і невиконання цього зобов`язання протягом тривалого часу є підставою для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України, згідно з якою у разі прострочення боржником виконання грошового зобов`язання з нього підлягають стягненню інфляційні втрати та три відсотки річних.

Процесуальні дії у справі:
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2024 р. відкрито провадження у цивільній справі. 

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 – 80 ЦПК України, встановлено, що 14.11.2017 р. у справі № 199/3763/17 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Порше мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №50007143 від 24.12.2012 р. задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість в розмірі 75 993,91, що складається: відсотки за користування кредитними коштами за період з 27.11.2015 по 19.05.2017 року у розмірі 38 585,74 грн., основної суми боргу зі сплати додаткового кредиту за період з 04.2015 по 03.2016 року у розмірі 19 166,31 грн., пені у розмірі 3 105,29 грн., три відсотки річних у розмірі 11 011,56 грн., та інфляційні втрати у розмірі 4 125,01 грн., а також 1600,00 грн. судових витрат. 
Ухвалою від 16.09.2024 р. Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська заяву відповідача про перегляд заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2017 року по цивільній справі №199/3763/17 (провадження №2/199/1978/17) за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків – залишено без задоволення. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.04.2025 р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2017 року залишити без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/126850718). 
Рішення суду від 14.11.2017 р. було звернуто позивачем до виконання: 04.07.2018 р. відкрито виконавче провадження, 19.08.2024 р. виконавче провадження закінчено (а.с. 94) з виконання стягнення суми за виконавчим документом за основним боргом та винагороди приватного виконавця та 23.08.2023 р. закінчено виконавче провадження з виконання стягнення судового збору (а.с. 95). 
Правовідносини між учасниками справи виникли з відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та регулюються ст. 625 ЦК України. 
Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, враховуючи наступне. 
За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. 
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства(ч. 3 ст. 11 ЦК України). 
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). 
Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. 
Так, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання (постанова Верховного Суду від 30.01.2025 р. у справі №341/416/20 (провадження №61-13572св23). 
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (постанова Верховного Суду від 30.01.2025 р. у справі №341/416/20 (провадження №61-13572св23). 
Як встановлено судом, відповідачем не було належним чином виконано грошове зобов`язання, передбачене кредитним договором, порушені права кредитора (позивача в цій справі) були захищені судом, та судове рішення (від 14.11.2017 р.) було звернуто до примусового виконання, адже не було виконано боржником в добровільному порядку: 04.07.2018 р. було відкрито виконавче провадження, 19.08.2024 р. виконавче провадження закінчено (а.с. 94) з виконання стягнення суми за виконавчим документом за основним боргом та винагороди приватного виконавця та 23.08.2023 р. закінчено виконавче провадження з виконання стягнення судового збору (а.с. 95). 
Суд погоджується зі слушністю доводів відповідача щодо наявності підстав для застосування приписів п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зокрема, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено цим пунктом також те, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
При цьому, позивач надав власний розрахунок з урахуванням зазначеного вище п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який відповідачем не спростований (за період з 14.03.2018 р. по 23.02.2022 р. (а.с. 220-221). 
Отже, з урахуванням прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача згідно з частиною другою статті 625 ЦК України за період з 14.03.201811.2017 р. р. (дата набрання судовим рішенням від 14.11.2017 р. у справі 199/3763/17 законної сили) по 23.02.2022 р. (дія з 24.02.2026 р. воєнного стану) 29 554 грн. 37 коп. (7880 грн. 89 коп. – 3% річних та 21 673 грн. 48 коп. – інфляційні втрати).

Щодо розподілу судових витрат. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача, понесені при зверненні до суду судові витрати у справі (судовий збір) в сумі 3 028 грн.
Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст. 279 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ: 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат задовольнити повністю. 

Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (ЄДРПОУ 36422974, м. Київ, проспект Павла Тичини, буд. 1В, офіс «В») 29 554 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 37 коп. 

Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (ЄДРПОУ 36422974, м. Київ, проспект Павла Тичини, буд. 1В, офіс «В») судові витрати (судовий збір) в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. 

Дата складення повного судового рішення 09.03.2026 р. 

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя В.В. Спаї