Заводський районний суд м. Запоріжжя 
69606 Україна м. Запоріжжя вул. Мирослава Симчича 65 тел. (099) 55-49-125
Справа № 332/751/26
Провадження №: 3/332/397/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
07 квітня 2026 року      м. Запоріжжя
Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Ретинська Ю.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП суду не відомий,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - 
ВСТАНОВИВ:
31.01.2026 року о 17 год. 51 хв. у м. Запоріжжі по вул. Республіканська, 78, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився на місці зупинки. Від керування відсторонений, про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР. 
У судові засідання, що були призначені на 27.02.2026, 18.03.2026 та на 07.04.2026 ОСОБА_1 не з`являвся. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
У судовому засіданні захисник особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення – адвокат Білоус С.А. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що факт керування ОСОБА_1 не доведений. Приєднані до протоколу матеріалів справи матеріали відео фіксації, не є повними, а перший файл зроблений не на службовий технічний пристрій. Зауважив, що протокол про адміністративне правопорушення має виправлення щодо технічних засобів відеозапису. Крім того, повідомив про те, що ОСОБА_1 не має водійського посвідчення, тому не може бути позбавлений права керування транспортними засобами.
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні 27.02.2026 повідомила, що вона є дружиною ОСОБА_1 . 31.01.2026 вона з чоловіком їздили у справах. Весь час за кермом була вона. Автомобіль належить їй. Коли вони їхали повз заправку біля повороту на «Чорну гору», в машині пробило колесо. Чоловік почав заміняти його. В той час мимо них проїжджали патрульні, задали пару запитань, можливо їм не сподобалося, як чоловік їм відповів. Але після того, як чоловік замінив колесо та вони поїхали далі, приблизно через 20 хвилин на вул. Демократичній їх зупинили патрульні. Коли співробітники патрульної поліції підійшли, то почали казати, що за кермом був саме чоловік, а вони помінялися місцями. Насправді, вони місцями не мінялися, а зупинившись, почали шукати документи.
Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 2.9 а ПДР України визначено заборону для водія керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності ч. 2 п. 27 Постанови Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 (в редакції від 19.12.2008) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У відповідності ч.2 п. 27 Постанови Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 (в редакції від 19.12.2008) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Стороною захисту спростовувався факт керування ОСОБА_1 автомобілем, пояснюючи тим, що за кермом автомобіля весь час перебувала його дружина ОСОБА_2 , місцями вони не мінялися.
Суд відхиляє такі доводи, зважаючи на те, що з відеозапису чітко видно, як особи, які були на передньому водійському та пасажирському сидіннях помінялися місцями, а працівники патрульної поліції, коли підходили до автомобіля відразу звернули увагу на те, що пасажир та водій міняються місцями, потім під час бесіди зазначили, що під час руху за кермом перебував саме ОСОБА_1 , на якого і був складений протокол про адміністративне правопорушення через порушення п. 2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Також суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_2 , оскільки остання є дружиною ОСОБА_1 та зацікавлена у тому, щоб останній не був притягнутий до адміністративної відповідальності.
З урахуванням наведеного суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 580172 від 30.01.2026 року, направленням до КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР, де зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, через які особа направляється на огляд, та інформація про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, рапортом, де також зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, а також те, що огляд не проводився у медичному закладі у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, довідкою щодо відсутності повторності вчиненого правопорушення, а також відеозаписом, де зафіксований факт зупинки транспортного засобу, повідомлення про причину зупинки та зафіксований факт відмови від проходження медичного огляду.
Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Всі посилання адвоката Білоуса С.А. на наявні порушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а є лише метою уникнення ОСОБА_1 покарання за вчинене адміністративне правопорушення, тому у задоволенні клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення слід відмовити.
При накладенні адміністративного стягнення, суд керуючись ст.33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
Зважаючи на вищевказані обставини, суд дійшов висновку про те, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами.
Посилання захисника на те, що у ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, суддя також не приймає до уваги, виходячи з наступного.
Так, з довідки підсистеми «Адмінпрактика» слідує, що у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наявне посвідчення водія НОМЕР_2 від 29.06.2001 (статус: здані на збереження).
Вказаний факт стороною захисту спростовано не було.
Крім того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення адміністративного стягнення на водіїв як у виді штрафу так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).
Виходячи із системного аналізу зазначених норм, правова природа додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статті 130 КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченій ст.23 КУпАП. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Каральна мета такого додаткового стягнення досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу обов`язків за ухилення від відбування додаткового стягнення.
Підхід щодо неможливості призначення додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету стягнення, а відтак враховуючи зазначене, особі, яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною частиною статті 130 КУпАП, суд може призначити додаткове стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення адміністративного правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Згідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 17000 гривень на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA708999980313000149000008001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення адміністративні штрафи з метою забезпечення безпеки дорожнього руху) із позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Згідно ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. 
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)Рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106). 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: Ю.І. Ретинська