Справа № 307/3582/23 
Провадження № 1-кп/307/202/23 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
обвинуваченого ОСОБА_7 
захисника ОСОБА_8 
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальне провадження, про обвинувачення : 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2012 року за ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львів від 31 серпня 2018 року він 10 вересня 2018 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання на строк 1 рік 1 місяць 22 дні, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.152, ч.4 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , 13 липня 2023 року, близько 03 години 00 хвилин, під час дії на всій території України воєнного стану запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, знаходячись в приміщенні готелю «Візит», який розташований в с-ще Буштино, вул. Головна, 33 Тячівського району Закарпатської області, керуючись корисливим мотивом спрямованим на особисте збагачення, усвідомлюючи протиправність, карність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, під час розпивання алкогольних напоїв разом з потерпілим ОСОБА_9 , нанісши потерпілому ОСОБА_9 декілька ударів рукою в обличчя, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої очниці та садна правої половини шиї, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності, після чого, відкрито заволодів ювелірними виробами, а саме: ланцюжком, виготовленим із золота 750 проби, вагою 35 грам, вартістю 103784 (сто три тисячі сімсот вісімдесят чотири) гривні 60 копійок, підвіскою, виготовленою із золота 750 проби, вагою 15 грам, вартістю 44479 (сорок чотири тисячі чотириста сімдесят дев`ять) гривень 12 копійок, внаслідок чого, спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 148263 (сто сорок вісім тисяч двісті шістдесят три) гривні 72 копійки.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 по епізоду обвинувачення у вчиненні грабежу щодо потерпілого ОСОБА_9 свою вину не визнав та пояснив, що близько 22-23 години, в день події, точної дати не пам`ятає, на прохання свого знайомого, він приїхав в готель «Візит» в селище Буштино. На задньому дворі сиділи потерпілий ОСОБА_9 та свідок, а вони сіли за інший столик. В подальшому, вони підсіли за столик до потерпілого та вживали коняк. Вони вжили 600 мл. коняку. Потім він дав потерпілому ОСОБА_9 500 гривень, щоб він поїхав купити ще коняку. Після цього вони сиділи за одним столиком та розмовляли, вживаючи алкоголь. Коли потерпілий ОСОБА_9 образив дівчину, яка з ними сиділа за столиком, він його вдарив один раз по обличчю, від чого той впав. Потім вони знову разом сиділи за столиком та вживали алкоголь. Через 10-15 хвилин потерпілий знову розпочав конфлікт. Під час конфлікту він взяв потерпілого за шию, і в цей момент ланцюжок з шиї потерпілого випадково зірвався і опинився в нього в руці, після чого він кинув цей ланцюжок в потерпілого та пішов з місця події. Чи в подальшому підібрав ланцюжок потерпілий він не бачив. Чи були в наявності в потерпілого під час події на руках каблучки він не звернув уваги. Під час конфлікту з потерпілим він наніс йому близько 3-4 ударів. Просить його виправдати, так як він не вчиняв злочини.
Розглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення по епізоду відкритого заволодіння в потерпілого ОСОБА_9 ювелірних виробів: ланцюжка, виготовленого із золота 750 проби, вагою 35 грам, вартістю 103784 (сто три тисячі сімсот вісімдесят чотири) гривні 60 копійок, підвіски, виготовленої із золота 750 проби, вагою 15 грам, вартістю 44479 (сорок чотири тисячі чотириста сімдесят дев`ять) гривень 12 копійок в судовому засіданні повністю доведена і це стверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що в липні 2023 року він приїхав по справах до міста Тячів, після чого зустрівся зі знайомим на ім`я ОСОБА_11 , який провів його до готелю «Візит», де він собі забронював на тиждень готельний номер класу «Люкс», в окремій частині готелю, біля басейну та спортзалу. Протягом п`яти днів проживання в готелі все було добре, після чого йому було повідомлено, що необхідно звільнити готельний номер. Після цього він забронював номер в готелі «Фамілія» в селищі Буштино. Коли він прийшов забирати свої речі з кімнати готелю, йому було запропоновано інший номер, менший за розміром, а тому він погодився залишитись в готелі ще на одну добу. Свої речі він склав до автомобіля. 12 липня 2023 року, після 18 години, він пішов до магазину за продуктами, після чого проводив час на веранді готелю. Разом з ним сидів чоловік, і запитав в нього чи має він автомобіль, так як йому необхідно поїхати до магазину, на що він погодився. Однак, коли вони вийшли на подвір`я, був дуже сильний дощ і він уточнив чи не пізно їхати до магазину, так як було орієнтовно 22 година. Після цього чоловік сидів та пив пиво, розмовляючи по телефону і під час розмови викликав свого товариша. За весь час до них виходила адміністратор готелю, вони спілкувались на різні теми. Після 23 години адміністратор впустила свого товариша, яким і виявився обвинувачений ОСОБА_12 , який підсів до них за стіл. Сусід по кімнаті, який сидів за столом разом з ОСОБА_7 , підозрілим йому не здавався. ОСОБА_7 під час розмови сказав, що йому не зручно і що він хоче пригостити їх та попросив підвезти до магазину. ОСОБА_7 в той момент зробив вигляд, що у нього важлива розмова з товаришем, і дав йому (потерпілому ОСОБА_13 ) 500 гривень, щоб той купив коняк та фрукти і повернувся до них в готель. Йому в цей момент не спало на думку те, що обвинувачений не хотів йти до магазину, так як там знаходяться камери відео-спостереження. Коли він повернулися до готелю, то продовжили разом з обвинуваченим вживати алкогольні напої та розмовляти, але про що саме були розмови вже не пам`ятає. Під час розмови між ним та ОСОБА_7 виникали конфлікти відносно нього (потерпілого ОСОБА_9 ), де всі троє: чоловік з сусідньої кімнати, ОСОБА_7 та адміністратор готелю налягали проти нього. Через певний час він вийшов в туалет і між туалетом та верандою його зустрів ОСОБА_12 та наніс йому удари по голові. Коли він прийшов до тями, то ОСОБА_12 почав вимагати від нього гроші за те, що він образив його. Після цього виникла сутичка, і він був змушений віддати ОСОБА_7 гроші в розмірі близько 8 тисяч гривень, так як тільки ОСОБА_7 мав до нього претензії. Через певний час до них підійшла прибиральниця і повідомила, що за номер не розраховано, і він віддав їй останні 100 доларів. Після цього ОСОБА_7 взяв його сумку, перебирав речі, однак грошей не знайшов, а тільки знайшов розкладний ніж, яким же йому і погрожував. Через певний час всі вийшли, і на одинці з ним залишився тільки ОСОБА_7 , який вдарив його по обличчю та зірвав з шиї ланцюжок, на якому був хрестик з ініціалами та знаком зодіаку. Також ОСОБА_7 заломив йому ліву руку і зняв дві каблучки: одна була з діамантом, а інша - з сапфіром. Під час нанесення тілесних ушкоджень зайшла прибиральниця готелю і почала забирати ОСОБА_7 .. Після нанесення йому першого удару ОСОБА_7 пересів за інший столик, де був його мобільний телефон, який він викрав, а тому він не мав можливості викликати працівників поліції. Він схопив свою сумку, побіг в кінець коридору, стукав у двері, але йому ніхто не відкривав, після чого він піднявся в інший корпус, де просив допомоги в інших номерах, але ніхто не відкривав. З одного номеру йому відповіли, однак поліцію ніхто не викликав. Пояснив, що ховався на другому поверсі в іншому корпусі. Втекти можливості він не мав, боявся, так як ОСОБА_7 з покоївкою сиділи на веранді. Коли на вулиці засвітало, він пішов до свого автомобіля, після чого зайшов до номеру, але покоївка не хотіла віддати йому речі. Після цього він сів до автомобіля та поїхав до готелю «Фамілія». Коли він зайшов до готелю, то був весь в крові, адміністратор готелю дав йому телефон, щоб він зміг зателефонувати на лінію 102. Через 2 хвилини йому зателефонували працівники поліції, щоб він повернувся на місце події. Викрадені речі йому ніхто не повернув і не знайшов. Просить суд покарати обвинуваченого суворо.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_7 вона познайомилася в день події, 12 червня або 12 липня 2023 року, точної дати не пам`ятає. Пояснила, що потерпілий ОСОБА_15 проживав в готелі «Візит», який знаходиться в селищі Буштино Тячівського району, де вона проживала та працювала. Потерпілий ОСОБА_15 погано себе поводив, залякував дівчат, всі його боялися, після чого її попросили виселити його з готелю. Вона переселила його з номеру «Люкс» в інший номер, після чого ОСОБА_15 запропонував їй посидіти разом. Коли вона прийшла до нього, ОСОБА_15 вже перебував в стані легкого алкогольного сп`яніння, купив їй пляшку коняку. Після цього вони сиділи разом та виживали алкоголь. Потерплий вжив близько однієї пляшки горілки та 200 грам коняку. Згодом до них підійшов хлопець з шостого номеру та попросив дозволу чи може підійти його товариш. Сидячи з ОСОБА_15 , він обзивав її та ОСОБА_16 нецензурною лайкою, у зв`язку з чим ОСОБА_12 заступався за неї та вдарив ОСОБА_17 декілька разів по обличчю. В подальшому, коли закінчились спиртні напої, вони двічі їздили до магазину за алкоголем. Вона особисто то підходила до них, то ходила по справах. Весь період часу за столом з обвинуваченим ОСОБА_18 та потерпілим ОСОБА_19 її не було. Коли вона заходила до них, то кожного разу їх заспокоювала, так як між ними виникали конфлікти. Потім вона побачила ОСОБА_19 під сходами, в нього був дуже дивний стан. Зазначила, що звернула увагу на те, що в потерпілого була подряпина на шиї, але не звернула увагу чи ланцюжок із золота був на шиї Корвата. Перед конфліктом на шиї в потерпілого був ланцюжок та два персні на пальцях руки. Вона бачила як під час конфлікту ОСОБА_7 кинув в потерпілого його зірваним ланцюжком, але після події цей ланцюжок вона не знаходила. Після події потерпілий нічого не казав про викрадення в нього каблучок із золота. Потерпілий заходив в кімнату та забирав свої речі. Вона відкрила йому ворота перед від`їздом і він сказав їй, що приїде дуже багато поліції і він її не врятує. Працівники поліції приїхали, коли вона вже була вдома. Їй телефонували, але ОСОБА_17 вона вже не бачила. Свідок зазначила, що золоті прикраси на потерпілому ОСОБА_15 вона бачила, але не бачила, щоб ОСОБА_12 їх зривав з нього. 
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 13 липня 2023 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 звернувся із заявою про кримінальне правопорушення до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області з проханням притягнути до відповідальності ОСОБА_20 , який 12 липня 2023 року, близько 23 год. 00 хв. в приміщенні готелю-ресторану «Візит» в смт. Буштино, наніс йому тілесні ушкодження, погрожував ножем, та під час того як він від нього втікав та втратив свідомість зірвав з нього золотий ланцюжок з шиї, два золотих кільця з лівої руки та грошові кошти в сумі близько 8000 (вісім тисяч) гривень (Т.1 а.с.196-197)

Відповідно до письмової згоди ОСОБА_9 13 липня 2023 року ним надано добровільну згоду на проведення огляду місця події, а саме: готельного номеру №118 в готелі «Візит», який розташований в с-ще Буштино, вул. Головна, 33, Тячівського району Закарпатської області
(Т.1 а.с.198)

Згідно протоколу огляду місця події від 13 липня 2023 року, з доданими фото-таблицями, встановлено, що об`єктом огляду являється готельний номер в готелі «Візит», який розташований в с-ще Буштино, вул. Головна, 33, Тячівського району Закарпатської області. Вхід в даний номер здійснюється через дерев`яні двері, коричневого кольору. Пройшовши крізь двері спостерігається кімната, розміром 5 метрів на 4 метри, на правій стороні розміщено дерев`яне ліжко, а з лівої сторони - дерев`яна тумбочка. Біля вікна розміщена дерев`яна тумбочка з телевізором та два стільчики. В ході огляду нічого не вилучалось 
(Т.1 а.с.199-203)

Відповідно до письмової згоди ОСОБА_21 від 13 липня 2023 року ним надано добровільну згоду працівникам поліції на проведення огляду на території та в приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в АДРЕСА_2 
(Т.1 а.с.204)

Згідно протоколу огляду місця події від 13 липня 2023 року, з доданими фото-таблицями, встановлено, що об`єктом огляду являється готельна кімната №7 в готелі «Візит», за адресою с-ще Буштино, вул. Головна, 33, Тячівського району Закарпатської області. Під час огляду зроблено змиви з підлоги з речовиною схожою на кров та в дерев`яній будівлі, де знаходився номер «Люкс», зроблено також змиви з підлоги
(Т.1 а.с.205-223)

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 липня 2023 року, проведеного за участю понятих та потерпілого ОСОБА_9 з доданими додатками та фото-таблицями, встановлено, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який, знаходячись на веранді в готелі «Візит», заволодів його грошовими коштами в сумі 100 доларів СЩА, 8000 гривень, ювелірними виробами та наніс йому тілесні ушкодження 
(Т.1 а.с.227-229)

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 липня 2023 року, проведеного за участю понятих та свідка ОСОБА_22 , з доданими додатками та фото-таблицями, встановлено, що свідок ОСОБА_22 впізнав особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який 12 липня 2023 року був в готелі «Візит», с-ще Буштино
(Т.1 а.с.230-232)

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 липня 2023 року, проведеного за участю понятих та свідка ОСОБА_14 , з доданими додатками та фото-таблицями, встановлено, що свідок ОСОБА_14 впізнала особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який 12 липня 2023 року був в готелі «Візит», с-ще Буштино
(Т.1 а.с.233-235)

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 14 липня 2023 року №127 у потерпілого ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: гематома лівої очиці, садно правої половини шиї. Гематома лівої очниці виникла конструктивно (опосередковано) за механізмом підтікання крові в результаті однієї або більше локальних дій, за механізмом удару в ділянку лівого ока. Удар було нанесено предметом, що в момент виникнення тілесного ушкодження мав характеристики твердого тупого предмету з переважаючою контактною поверхнею. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в тілесному ушкодженні не відобразились. Садно правої половини шиї виникло в результаті однієї або більше локальних дій, за механізмом удару-тертя в ділянці правої половини шиї. Садно було нанесено предметом, що в момент виникнення тілесного ушкодження мав характеристики твердого тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею. Ширина контактної поверхні предмету не перевищувала 1 см, а довжина перевищувала 14 см. Дане тілесне ушкодження являється притаманним для різкої поступальної дії гнучкого предмету, що обвиває шию, в напрямку справа вліво з прикладанням значної сили. Механізм виникнення даного тілесного ушкодження являється притаманним для зривання ланцюжка з шиї. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в тілесному ушкодженні не відобразились. Вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності. Давність виникнення даних тілесних ушкоджень складає близько 12 годин до моменту огляду лікарем судово-медичним експертом 13 липня 2023 року, що відповідає заявленій даті 13 липня 2023 року. Даних, що свідчать про просторове розташування тіла ОСОБА_9 в момент виникнення тілесних ушкоджень в процесі судово-медичної експертизи виявлено не було
(Т.1 а.с.236-238)

З протоколу огляду перегляду відеозапису та доданих фото-таблиць від 19 липня 2023 року вбачається, що огляд проведено старшим слідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_23 . Проведеним оглядом встановлено, що об`єктом огляду являється DVD-диск білого кольору, який було вставлено до ДВД/СД-рому персонального комп?ютеру, та після кліку по відповідному ярлику було встановлено наступний зміст носія інформації: відео файли з камер відео-спостереження, які знаходились в приміщення кафе-готелю «VIZIT», який розташований в с-ще Буштино по вул. Головна №33, Тячівського району Закарпатської області. 
Дані відеозаписи події були відображені та досліджені в судовому засіданні, з яких вбачається, що 13 липня 2023 року, обвинувачений ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , зірвав з його шиї та відкрито заволодів належними йому ювелірними прикрасами: ланцюжком та підвіскою, виготовленими із золота, поклавши їх в кишеню своїх брюк 
(Т.1 а.с.242-256, Т.2 а.с.1-12)

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 26 липня 2023 року №СЕ-19/107-23/7189-ТВ залишкова вартість ланцюжка (35 г), виготовленого з золота 750 проби, бувшого у використанні, з врахуванням ознак зносу, станом цін на 13 липня 2023 року, становить 103784 (сто три тисячі сімсот вісімдесят чотири) гривні 60 коп.; залишкова вартість підвіски (15 г), виготовленої з золота 750 проби, бувшої у використанні, з врахуванням ознак зносу, станом цін на 13 липня 2023 року, становить 44479 (сорок чотири тисячі чотириста сімдесят дев`ять) гривень 12 коп.; залишкова вартість каблучки (6 г), виготовленої з золота 750 проби, бувшої у використанні, з врахуванням ознак зносу, станом цін на 13 липня 2023 року, становить 16422 (шістнадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 29 копійок; залишкова вартість каблучки (8 г), виготовленої з золота 750 проби, бувшої у використанні, з врахуванням ознак зносу, станом цін на 13 липня 2023 року, становить 23722 (двадцять три тисячі сімсот двадцять дві) гривні 19 коп.
(Т.2 а.с.16-24)

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 10 серпня 2023 року, встановлено, що 09 серпня 2023 року, о 23 год. 10 хв., за адресою: с. Мала Уголька, 188 А, Тячівського району, фактично затримано ОСОБА_7 
(Т.2 а.с.46-49)

За змістом ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні та покладені в основу вироку в частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 по епізоду відкритого викрадення в потерпілого ОСОБА_9 майна: ланцюжка та підвіски, виготовлених із золота, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують вставлені в суді фактичні обставини по справі. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді потерпілого та свідка, висновок експертизи, досліджені відеозаписи події у суду немає.
Однією із загальних засад кримінального провадження є визначена п.16 ч.1 ст.7 КПК України безпосередність дослідження доказів, що означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису, тощо. При цьому безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити та перевірити їх ( як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч.1 ст.94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
За вимогами ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Внутрішнє переконання суду при оцінці доказів повинно ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності.
При цьому не повинна мати місце наперед визначена упередженість, тенденційність при оцінці доказів, безпідставне відкидання доказів, які свідчать про невинуватість особи.
Згідно зі ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом (недопустимих доказах).
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) згідно з якою ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Підсумовуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення по епізоду відкритого викрадення майна: ланцюжка та підвіски, виготовлених із золота, в потерпілого ОСОБА_9 поза всяким розумним сумнівом доведена і підтверджується обсягом досліджених судом в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку та не викликають у суду сумнівів.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 186 КК України в судовому засіданні повністю доведена, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.186 КК України за кваліфікуючими ознаками як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.
Заперечення обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та його доводи про те, що він не вчиняв жодних дій пов`язаних із відкритим викраденням чужого майна: ланцюжка та підвіски, виготовлених із золота, в потерпілого ОСОБА_9 , суд вважає безпідставними і такою версією обвинуваченого надуманою, оскільки вони спростовуються зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою, а саме: протоколами огляду місця події, протоколом перегляду відеозапису події, протоколами пред`явлення особи для впізнання, відеозаписами події, висновком товарознавчої експертизи. показами потерпілого.
Суд оцінює такі показання, як обраний обвинуваченим спосіб захисту, який не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.
З огляду на вищезазначене, доводи захисника ОСОБА_8 в частині недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 по епізоду відкритого викрадення майна: ланцюжка та підвіски, виготовлених із золота, в потерпілого ОСОБА_9 спростовані вищезазначеними доказами та є безпідставними.
При цьому, суд виключає з об`єму обвинувачення відкрите викрадення обвинуваченим ОСОБА_7 чужого майна: двох каблучок, виготовлених із золота, та грошових коштів в сумі 3000 (три тисячі) гривень в потерпілого ОСОБА_9 , оскільки вказане викрадення майна матеріалами кримінального провадження не підтверджене та покази потерпілого ОСОБА_9 в цій частині обвинувачення спростовуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписами події, з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 , під час спілкування з обвинуваченим, самостійно знімав каблучки з пальців свої рук, демонструючи їх обвинуваченому, при цьому факту відкритого викрадення двох каблучок та грошових коштів в потерпілого ОСОБА_9 відеозаписи події не містять.
Також, суд зазначає, що свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що після події потерпілий ОСОБА_9 про викрадення в нього каблучок із золота нічого не казав.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в частині його обвинувачення за ч.4 ст.186 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який винним себе не визнав, по місцю проживання характеризується негативно, має непогашену судимість за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2012 року, яким його засуджено за ч.2 ст.186 та ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львів від 31 серпня 2018 року він 10 вересня 2018 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання на строк 1 рік 1 місяць 22 дні, відносно нього на розгляді Тячівського районного суду Закарпатської області перебували на розгляді кримінальні провадження, в яких він обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 КК України, ч.2 ст.345 КК України, ч.1 ст. 122 КК України, що свідчить про його стійку кримінальну поведінку.
Обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відсутні.
Обставини справи, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів. вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні конкретного виду і розміру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині його обвинувачення за ч.4 ст.186 КК України, з врахуванням наведеного та особи обвинуваченого, думки потерпілого ОСОБА_9 , який просить суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає, що його виправлення і попередження вчинення з його боку нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства, а тому відносно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно і доцільно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
ОСОБА_7 обвинувачується також в тому, що він, 30 листопада 2022 року, близько 12 години 45 хвилини, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в гостях у ОСОБА_24 , в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб в будинку, зайшов у кімнату, де в цей час знаходилася потерпіла ОСОБА_10 , та знаючи, що остання знаходиться у стані вагітності, застосовуючи до останньої фізичне насильство, яке виразилося у нанесенні їй кількох ударів долонями рук в область голови і обличчя, та погрожуючи їй ножем, при цьому, затискаючи її шию руками, подолав таким чином її опір, після чого, не звертаючи уваги на небажання ОСОБА_10 вступити з ним у статеві зносини, використовуючи фізіологічний стан останньої, викликаний нанесенням їй тілесних ушкоджень та особливий стан через вагітність, без добровільної згоди потерпілої, стягнув з неї одяг та нижню білизну, після чого проник пальцем правої руки в її піхву та намагався вступити з нею в природній статевий акт, однак, ці його дії були припинені сторонніми особами: ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які в цей час зайшли в кімнату, почувши крики потерпілої ОСОБА_10 .
Органом досудового розслідування ці дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.152 України як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням будь-якого іншого предмета без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчиненої щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 по епізоду обвинувачення у вчиненні зґвалтування щодо потерпілої ОСОБА_10 свою вину не визнав та пояснив, що в день події, точної дати не пам`ятає, він разом з ОСОБА_27 заготовляли дрова. Потім вони пішли додому до ОСОБА_24 , де вживали алкоголь. Після цього він зайшов в будинок, де в одній з кімнат перебувала потерпіла ОСОБА_10 , з якою він привітався. Вони розмовляли про її чоловіка. Вона йому сказала, щоб він вийшов з кімнати, бо в неї ревнивий чоловік та що на неї буде кричати свекруха. За ним зайшов ОСОБА_27 та покликав його на вулицю. Коли до будинку зайшла ОСОБА_28 , потерпіла ОСОБА_29 стала кричати. Одяг з потерпілої він не стягував, жодних тілесних ушкоджень їй не завдавав, статевих органів потерпілої не торкався. На його думку, потерпіла ОСОБА_10 це зробила тому, бо боялася, що її чоловік дізнається, що вони розмовляли один з одним. 
Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила що, 29 або 30 листопада 2022 року, точної дати не пам`ятає, вона залишила своїх дітей у свекрухи, в селі Угля, так як їхала до міста отримати довідку. Коли повернулася в будинок свекрухи, то там були ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , ОСОБА_27 та обвинувачений ОСОБА_12 . Пояснила, що разом зі свекрухою та дітьми вони пообідали, після чого свекруха вийшла з будинку. Через декілька хвилин, близько 12 години, ОСОБА_12 зайшов до будинку, побачив, що в будинку нікого окрім потерпілої та дітей немає, взяв ніж та погрожував їй, бив по голові, душив та почав роздягати. ОСОБА_7 зняв з неї штани з однієї ноги і засунув пальці до її статевих органів. Ніж був у задній кишені, великого розміру, кухонний. Вона повідомляла ОСОБА_7 , що вона вагітна. Перший в будинок зайшов ОСОБА_27 і сказав ОСОБА_31 , щоб той залишив її, після чого одразу пішов за своєю матір`ю, так як остання перебувала в сусідньому будинку. ОСОБА_28 одразу прийшла додому, де і побачила ОСОБА_16 в будинку разом із нею, після чого все і припинилось. Однак, коли зайшла до будинку ОСОБА_28 , то ОСОБА_12 повідомив, що потерпіла до нього чіплялася. В будинку була маленька дитина, яка голосно плакала та кричала. Хлопчик 6 років в той момент був на подвір`ї. Пояснила, що дана подія тривала близько 5-8 хвилин. Працівників поліції викликали ввечері, орієнтовно о 17 годині, так як не було світла, і не було можливості зателефонувати. Наступного дня вона поїхала на експертизу. Також зазначила, що після події, яка сталася, ОСОБА_12 телефонував її чоловіку та погрожував, також писав повідомлення з погрозами. Мама ОСОБА_7 також просила, щоб потерпіла забрала заяву з поліції.
Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила, що являється родичкою чоловіка потерпілої ОСОБА_29 та сусідкою свекрухи потерпілої. Пояснила, що восени, в листопаді, у 2022 році, точної дати не пам`ятає коли відбулась подія, за нею прийшов її син ОСОБА_32 та повідомив, що до ОСОБА_29 чіпляється обвинувачений ОСОБА_12 . Вони разом з сином пішли до будинку, де хлопці вживали алкогольні напої, та де знаходилася потерпіла ОСОБА_29 та обвинувачений ОСОБА_12 . Всередині будинку вона побачила, що ОСОБА_29 лежала на ліжку та плакала, в неї була стягнута одна штанина. Вона її підняла, а ОСОБА_12 стояв біля ліжка та сказав, що ОСОБА_33 до нього сама чіплялася, після чого вона відправила ОСОБА_16 до свого сина, і ОСОБА_7 пішов в невідомому напрямку. Зі слів потерпілої ОСОБА_29 їй відомо, що ОСОБА_12 намагався її зґвалтувати, при цьому вона вагітна, і ОСОБА_7 бив її по голові. Її син ОСОБА_27 взагалі нічого не казав, а тільки покликав її. Коли вона прийшла з сином в будинок, де проживає ОСОБА_29 , в одній з кімнат будинку перебували ОСОБА_34 , ОСОБА_24 , а в сусідній кімнаті - ОСОБА_29 та обвинувачений ОСОБА_12 . Як був одягнений ОСОБА_35 вона не пам`ятає. 
Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні пояснила, що потерпіла ОСОБА_29 являється її невісткою. Пояснила, що в кінці листопада 2022 року, точної дати не пам`ятає, вона залишилась з дітьми невістки, своїми онуками. ОСОБА_29 їй зателефонувала та сказала, що йде заночувати до них, так як зранку буде їхати в місто Тячів, та залишить дітей з нею. Наступного дня потерпіла поїхала в місто, коли повернулась, то у них вдома були ОСОБА_12 та ОСОБА_30 , які вживали алкогольні напої. Коли повернулася ОСОБА_29 , вона пішла до доньки. Вдома залишились ОСОБА_30 , який після події втік, ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , який в момент події пішов прив`язати коней, та син ОСОБА_27 . Після того як вона пішла, через 15 хвилин їй зателефонувала ОСОБА_28 і сказала, щоб вона поверталася. Коли вона прийшла додому, ОСОБА_29 була червона, плакала, на голові були подряпини, на животі знаки та синці. Вона вже була одягнута та тримала дитину на руках. ОСОБА_29 розповідала, що укладала спати дитину в будинку, до неї в той момент підійшов ОСОБА_12 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, почав трясти нею і заштовхнув її в іншу кімнату. Дитина в той час плакала. Також потерпіла розповіла, що ОСОБА_12 знімав з неї одяг, на своїх штанах зняв ремінь, і потерпіла казала йому, що вона вагітна, але він не звертав на це увагу. 
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що в листопаді 2022 року, точної дати не пам`ятає, на подвір`ї біля будинку ОСОБА_24 , вони разом з ОСОБА_37 , ОСОБА_12 та ОСОБА_38 вживали алкогольні напої. Потім він почув крик потерпілої ОСОБА_29 та крик дітей. Зайшовши до будинку в кімнату, двері якої були відкриті, він побачив ОСОБА_16 , ОСОБА_29 та дитину. ОСОБА_7 в той момент знаходився біля ліжка, де була потерпіла ОСОБА_29 , яка лежала, а обвинувачений стояв, але не пам`ятає, що в нього було в руках. ОСОБА_29 кричала, але нічого не казала. В неї була стягнута одна штанина. Потерпіла нічого не казала, що ОСОБА_12 до неї пристає чи погрожує. Після побаченого він пішов до своєї матері та покликав її до будинку, щоб пішла подивитись, що там відбувається. Його мама ОСОБА_28 одразу пішла в будинок. 
Як встановлено в судовому засіданні, на обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст.152 КК України сторона обвинувачення посилається також на наступні письмові докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме: 1) протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 30 листопада 2022 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 звернулася із заявою до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області з проханням притягнути до відповідальності ОСОБА_7 , мешканця с. Мала Уголька, який 30 листопада 2022 року, близько 12 год. 45 хв., погрожував їй, тримаючи в руках ніж, наніс їй тілесні ушкодження та чіплявся, зірвавши з лівого вуха сережку, яка залишилась біля неї (Т.1 а.с.161); 2) письмову згоду ОСОБА_39 від 30 листопада 2022 року, згідно якої нею надано добровільну згоду на проведення огляду місця події, належного їй будинку та прилеглих територій за адресою: АДРЕСА_3 (Т.1 а.с.162); 3) протокол огляду місця події від 30 листопада 2022 року з доданими фото-таблицями, згідно якого проведено огляд дворогосподарства в АДРЕСА_3 , під час якого вилучено трьохлітрову скляну банку, змиви слідів рук, змиви з підвіконня, золоту жіночу завушницю та сім недопалків цигарок марки «JingLing». Даний огляд було проведено в нічну пору доби, при природному освітленні (Т.1 а.с.163-177); 4) висновок судово-медичної експертизи від 07 грудня 2022 року №251, згідно якого у потерпілої ОСОБА_10 були виявлені наступні тілесні ушкодження: осаднення чола зліва, синець нижньої поверхні підборіддя зліва, синець бокової поверхні шиї справа, садно бокової поверхні шиї зліва, чисельні синці нижньої третини правого стегна. Діагноз «Загроза переривання вагітності» в даному випадку, не являється тілесним ушкодженням, адже має не травматичну причину виникнення. Осаднення чола зліва виникло в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом удару-тертя в ділянці лівої половини чола. Осаднення було нанесено предметом, що в момент виникнення тілесного ушкодження мав характеристики твердого тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею. Розміри контактної поверхні предмету не перевищували 2х1см. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в тілесному ушкодженні не відобразились. Синець нижньої поверхні підборіддя зліва виник в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом удару або натискання в ділянці нижньої поверхні підборіддя зліва. Синець було нанесено предметом, що в момент виникнення тілесного ушкодження мав характеристики твердого тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею. Розміри контактної поверхні предмету не перевищували 3,5?2см. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в тілесному ушкодженні не відобразились. Дане тілесне ушкодження притаманне для дії пальців сторонньої людини при стисканні шиї. Синець бокової поверхні шиї справа виник в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом удару або натискання в ділянці бокової поверхні шиї справа. Синець будо нанесено предметом, що в момент виникнення тілесного ушкодження мав характеристики твердого тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею. Розміри контактної поверхні предмету не перевищували 2х1,5см. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в тілесному ушкодженні не відобразились. Дане тілесне ушкодження притаманне для дії пальців сторонньої людини при стисканні шиї. Садно бокової поверхні шиї зліва виникло в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом тертя в ділянці лівої бокової поверхні шиї. Садно будо нанесено предметом, що в момент виникнення тілесного ушкодження мав характеристики твердого тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею. Ширина контактної поверхні предмету не перевищувала 0,1 см. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в тілесному ушкодженні не відобразились. Дане тілесне ушкодження притаманне для дії нігтя пальця сторонньої людини при стисканні шиї. Чисельні синці нижньої третини правого стегна виникли в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом удару або натискання в ділянці нижньої третини правого стегна. Синці будо нанесено предметами, що в момент виникнення тілесного ушкодження мали характеристики твердих тупих предметів з обмеженими контактними поверхнями. Розміри контактних поверхонь предметів не перевищували 3 см в діаметрі. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в тілесному ушкодженні не відобразились. Вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності. Давність виникнення усіх тілесних ушкоджень, окрім синців нижньої третини правого стегна, складає близько доби до моменту огляду лікарем судово-медичним експертом 01 грудня 2022 року, що відповідає заявленій даті 30 листопада 2022 року Давність виникнення синців нижньої третини правого стегна складає близько 3-5 діб до моменту огляду лікарем судово-медичним експертом 01 грудня 2022 року, що не відповідає заявленій даті 30 листопада 2022 року. На момент огляду лікарем судово-медичним експертом 01 грудня 2022 року в ділянці статевих органів жодних тілесних ушкоджень виявлено не будо. Виявлені тілесні ушкодження не являються характерними для замаху на зґвалтування, що не виключає можливості їх виникнення при вищевказаних обставинах. Даних, що свідчать про перенесений за короткий проміжок часу до судово-медичного обстеження статевий акт в процесі експертизи виявлено не було. Згідно даних медичної документації ОСОБА_10 знаходиться на 16 тижні вагітності (Т.1 а.с.180-184); протокол обшуку від 08 грудня 2022 року, з доданими фото-таблицями, проведеного в будинку в с. Мала Уголька, 188«а», в ході якого було виявлено та вилучено блендер моделі «Кз 2002 А, серійний номер 8192002 А18003100445» (Т.1 а.с.187-191).
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, якими обґрунтовується вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст.152 КК України, зі сторони належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.
Згідно ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Суд зазначає, що досліджені в судовому засіданні письмові докази по епізоду зґвалтування не вказують на вину обвинуваченого ОСОБА_7 щодо вчинення ним дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням будь-якого іншого предмета без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчиненої щодо потерпілої ОСОБА_10 , яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності.
Суд не бере до уваги покази потерпілої ОСОБА_10 , що обвинувачений ОСОБА_7 , знаючи, що вона перебуває в стані вагітності, без її згоди вчиняв щодо неї дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в її тіло з використанням пальців рук, оскільки вони спростовуються дослідженим в судовому засіданні висновком судово-медичної експертизи від 07 грудня 2022 року №251, згідно якого виявлені в потерпілої ОСОБА_10 тілесні ушкодження не являються характерними для замаху на зґвалтування; даних, що свідчать про перенесений за короткий проміжок часу до судово-медичного обстеження статевий акт в процесі експертизи виявлено не було.
Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив, що прийшов на крик потерпілої ОСОБА_10 в кімнату, де знаходилася вона та обвинувачений ОСОБА_7 , при цьому потерпіла не казала, що ОСОБА_12 до неї пристає чи погрожує їй.
Покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_40 суд також не бере до уваги, оскільки з їх змісту вбачається, що вони не були безпосередніми очевидцями події та про обставини події їм стало відомо з пояснень самої потерпілої ОСОБА_10 .
Також, суд зазначає, що з дослідженого в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 30 листопада 2022 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 звернувшись із заявою до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області з проханням притягнути до відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначила, що 30 листопада 2022 року, близько 12 год. 45 хв., ОСОБА_7 погрожував їй, тримаючи в руках ніж, наніс їй тілесні ушкодження та чіплявся, зірвавши з лівого вуха сережку, яка залишилась біля неї (Т.1 а.с.161), при цьому зі змісту вказаного протоколу взагалі не вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 вчиняв дії сексуального характеру щодо потерпілої ОСОБА_10 .
Інші, надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні письмові докази, зміст яких розкрито вище, як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами не доводять пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення у зґвалтуванні потерпілої ОСОБА_10 .
Стаття 22 КПК України передбачає змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд у відповідності до ч. 6 зазначеної статті КПК, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Судом також відповідно до положень ч. 2 ст. 22 КПК України забезпечено рівність прав сторін кримінального провадження на збирання та подання суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України, та всебічно, повно й неупереджено досліджені всі надані сторонами докази.
Враховуючи фундаментальний принцип кримінального процесу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також враховуючи положення ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у тому числі виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, покладений виключно на слідчого та прокурора та, у встановлених КПК випадках, - на потерпілого, і аж ніяк не на суд.
За змістом ст. 19 Конвенції суд контролює дотримання державами - сторонами Конвенції взятих на себе зобов`язань. Питання щодо допустимості доказів у справі, це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, буде справедливим (рішення від 23 квітня 1997 року у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів», рішення від 9 червня 1998 року у справі «Тейксера де Кастро проти Португалії).
Гарантування права на справедливе здійснення правосуддя є однією з правових основ демократичного суспільства, ігнорування цього права не може виправдати поставлену мету (рішення від 17 січня 1970 року у справі «Делькур проти Бельгії»).
Відповідно до п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Згідно до ст. ст. 62, 63 Конституції України, п. 2 статті 6 Європейської конвенції з прав людини, а також ч.ч.2, 4 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і не встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь. Тягар доказування відповідно до КПК України покладений на прокурора, і саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. не реалізація цього обов`язку тягне за собою постановлення виправдувального вироку.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом (ч.2 ст.17 КПК України) недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді,- є та версія подія, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Такі висновки містяться у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбара, Мессеге і Ябордо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року ЄСПЛ вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Стороною обвинувачення не надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про вчинення ОСОБА_7 30 листопада 2022 року зґвалтування потерпілої ОСОБА_10 . 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Отже, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд вважає недоведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 152 КК України, оскільки не встановлено достатніх, належних та допустимих доказів для доведення його винуватості, а тому обвинувачений ОСОБА_7 підлягає виправданню в цій частині пред`явленого обвинувачення.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до набуття вироком законної сили слід продовжити.
Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 .
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України та виправдати, у зв`язку з недоведенням вчинення ним кримінального правопорушення.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України і призначити йому покарання за ч.4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання: з 23 години 10 хвилин 09 серпня 2023 року.
Зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення у період з 23 години 10 хвилин 09 серпня 2023 року по день набрання даного вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України.
Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, – продовжити до набуття вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок процесуальних витрат за проведення судової експертизи.
Цивільного позову не заявлено.
Речові докази – скляну банку, ємністю 3л, з слідами рук, яку упаковано в картонну коробку, сліди, схожі на сліди рук, які упаковано в спеціальний паперовий конверт, змив з підвіконника кімнати №3, який упаковано в спеціальний конверт «СУ НПУ», 7 (сім ) недопалків цигарок марки «Jing Ling», які упаковано в спеціалізований номерний пакет Національна Поліція України №WAR1113424, змиви з слідів бурого кольору, схожих на кров, які в ході огляду вилучено та упаковано до двох паперових пакетів «НПУ СУ», які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, - знищити.
Речовий доказ – золоту жіночу завушницю, яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, - повернути ОСОБА_10 як власнику.
Речовий доказ - чоловічий годинник «Casio Edifice», з металевим ремінцем, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, - повернути ОСОБА_7 як власнику. 
Речовий доказ - три ДВД-диски, на яких наявні відео-файли з камер відео-спостереження з приміщення готелю «Vizit» в с-щі Буштино, вул. Головна, 33, Тячівського району Закарпатської області, які зберігаються при матеріалах судового провадження, - залишити при матеріалах судового провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1