Справа № 639/9302/25
Провадження № 2/639/600/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Борисенка О.О., 
секретаря судового засідання Пивоварової Т. В.,
за участю представника позивача адвоката Проніної В.М.,
представника відповідача адвоката Головкіної Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/9302/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про змінення розміру аліментів, 
установив:
08.12.2025 до Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просила збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2023 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/8 частки заробітку (доходу) до 1/4 частини з усіх видів його заробітку.
Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Проніною Вірою Миколаївною, яка діє на підставі ордеру (а.с.9).
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2023 у справі № 554/1039/23 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача. У цій справі враховано, що на підставі судового наказу № 759/6059/19 від 19.08.2019, виданого Солом`янським районним судом м. Києва, з відповідача стягували аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від минулого шлюбу. Липовецьким районним судом Вінницької області у справі № 136/862/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 зменшено розмір присуджених до стягнення судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 19.08.2019 аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частки на 1/6 частку його заробітку (доходу). Наразі дитина ОСОБА_3 проживає разом з позивачем ОСОБА_1 , які зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 . На думку позивача, у відповідача наявна істотна зміна матеріального стану, оскільки загальний розмір його аліментного навантаження зменшився, що створює правові підстави для перегляду розміру аліментів, присуджених на користь дитини ОСОБА_3 . Представник позивача зазначила, що за період часу з ухвалення попереднього судового рішення (2023 рік) неповнолітня дитина виросла, змінилися її потреби в розвитку, харчуванні, побуті, з 2023 року підвищився рівень цін на продукти харчування та комунальні послуги. Сторони не проживають однією сім`єю, та позивач з малолітньою дитиною орендує житло за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками ВПО від 28.11.2025, повністю самостійно несе витрати на забезпечення її з сином житлом, несе значні фінансові витрати на забезпечення житлом, влаштування побуту, умов проживання дитини. У зв`язку з відсутністю самостійно забезпечувати догляд за дитиною протягом дня у позивача виникла необхідність у найму няні, що передбачає додаткові регулярні щомісячні витрати. Оскільки відбулась суттєва зміна матеріального стану платника аліментів в порівнянні з його становищем на момент ухвалення минулого рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу, позивач просить збільшити аліменти на 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), що, на думку позивача, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей.
12.12.2025 ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання (а.с.26).
12.01.2026 суд постановив ухвалу про відкладення судового засідання, оскільки встановлений позивачу ухвалою суду від 12.12.2025 строк на подання відповіді на відзив станом на 12.01.2026 не сплив (а.с.70).
04.03.2026 суд на місці постановив ухвали: про долучення до матеріалів справи відзиву, що надійшов до суду 09.01.2026, сформований в системі «Електронний суд» та підписаний представником відповідача Головкіною Наталією Андріївною, яка діє на підставі ордеру; про долучення до матеріалів справи відповіді на відзив, що подана до суду 14.01.2026 представником позивача адвокатом Проніною В.М.; про долучення до матеріалів справи заперечення сторони відповідача на відповідь на відзив, долучену до заперечень копію постанову виконавчої служби від 10.10.2023 (а.с.33-58, 77-101).
У відзиві на позовну заяву представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що відповідач ОСОБА_2 , окрім двох синів – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має доньку – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку він утримує у добровільному порядку шляхом переказу грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_6 . Крім того, мати дитини ОСОБА_6 – ОСОБА_7 заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2024 у справі № 361/2285/24 позбавлена батьківських прав, та дитина ОСОБА_6 тимчасово, на час проходження ОСОБА_2 військової служби, проживає разом з бабусею. Позивач на підтвердження нею витрат, пов`язаних з оплатою орендованої квартири, а так саме й самого факту оренди квартири, несення витрат на оплату комунальних послуг, необхідності оплати няні, не долучила жодних доказів, а відповідач не зобов`язаний нести цілком всі такі витрати, а виключно половину тих витрат, що припадають на сина ОСОБА_3 . На думку сторони відповідача, витрати на няню є невиправданими, оскільки до звернення позивача з позовом до суду ОСОБА_3 проживав разом з батьками відповідача у їх будинку на безоплатній основі, що виключало необхідність оплати послуг няні та оренди квартири. Також, виходячи із змісту рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2023 у справі № 554/1039/23, станом на час його ухвалення, позивач ОСОБА_1 ніде не працювала, натомість з долученої до позову довідки вбачається, що позивач проходить військову службу за контрактом, отже отримує дохід, тобто її матеріальне становище порівняно із часом ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів поліпшилося. Наразі з відповідача на користь позивача стягуються аліменти у розмірі 15739,50 грн, що більш ніж в чотири рази перевищує прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, та є достатнім для матеріального утримання дитини віком 6 років, зокрема для забезпечення дитини продуктами харчування, засобами гігієни, одягом, взуттям, медичним доглядом, належними соціально-побутовими умовами тощо. Зменшення присуджених до стягнення з відповідача аліментів з 1/4 частки на 1/6 частку не є підставою для збільшення розміру аліментів на іншу дитину. 
У відповіді на відзив сторона позивача зазначила, що позивач вважає, що у відповідача наявна істотна зміна матеріального стану, оскільки загальний розмір його аліментного навантаження зменшився; посилання відповідача у відзиві на добровільне утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом періодичного поповнення відповідачем її карткового рахунку, не відповідає вимогам діючого законодавства щодо аліментних зобов`язань. Надані відповідачем виписка по рахунку АТ КБ «Приватбанк» та інформація по картці ОСОБА_8 за відсутності доказів подання заяви про добровільне відрахування аліментів за місцем роботи, відсутності призначення платежу при переказах, не є доказом постійного добровільного утримання дитини та сплату їй аліментів. Посилання відповідача про сплату ним аліментів майже у розмірі 16000,00 грн є безпідставним, оскільки такий розмір аліментів утворився з підстав наявності заборгованості зі сплати аліментів, та з липня 2025 року по теперішній час розмір аліментів, які підлягають стягненню, становлять близько 5000,00 грн.
У запереченнях на відповідь на відзив сторона відповідача зазначила, що зменшення частки від доходу відповідача на утримання сина ОСОБА_4 не має прямим наслідком збільшення частки від доходу на утримання сина ОСОБА_3 , щомісячна сплата відповідачем аліментів на утримання ОСОБА_4 близько 15000-16000 грн є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини віком 6 років. Відповідач добровільно утримує свою доньку ОСОБА_6 , забезпечує її продуктами харчування, одягом, взуттям тощо. Мати доньки ОСОБА_6 позбавлена батьківських прав, що виключає укладення з нею будь-яких договорів стосовно дитини, а добровільна купівля дитині необхідних речей робить недоцільним звернення відповідача до військової частини, де він проходить службу, із заявою про щомісячне відрахування з його грошового забезпечення аліментів. Представник відповідача вказала, що реальне стягнення аліментів з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 почалось з листопада 2023 року, та у період з часу з лютого 2023 року по жовтень 2023 року аліменти нараховувались, проте не стягувались, внаслідок чого й утворилась заборгованість у сумі 118608,34 грн. Відповідач, виходячи зі свого грошового забезпечення, сплачував щомісячно як поточні аліменти у розмірі по 13196,83 грн та по 12870,79 грн, так й часткове погашення заборгованості. Повне погашення заборгованості відповідач здійснив у травні 2024 року, та починаючи з червня 2024 року щомісяця сплачує виключно поточні платежі по аліментам у сумі близько 16000,00 грн, що підтверджується у колонці розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 72476358 «Сплачено боржником/стягнуто виконавцем». Відомості, відображені у колонці «Сума аліментів, що підлягає оплаті», не є тотожними реально сплаченим аліментам, відомості про які відображені у колонці «Сплачено боржником/стягнуто виконавцем». Наразі позивач отримує від відповідача аліменти близько 15000-16000 грн, що повністю покриває поточні потреби дитини віком від 6 років. Жодного доказу на підтвердження недостатності сплачуваної відповідачем щомісячної суми аліментів, а також на підтвердження несення зазначених у позовній заяві витрати, сторона позивача не надала. Оскільки позивач не надала жодного доказу на підтвердження поліпшення матеріального стану відповідача чи інших змін, що дають йому змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, а надала докази на підтвердження поліпшення її матеріального стану, у сукупності з наведеними обставинами, сторона відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Проніна В.М. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача адвокат Головкіна Н.А. проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. 
Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили. 
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Оскільки представництво сторін в суді здійснюють їх представники адвокати Проніна В.М. та Головкіна Н.А., які присутні у цьому судовому засіданні, діють на підставі ордерів, згідно з якими їх повноваження не обмежені, суд дійшов висновку, що неявка сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті. 
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд установив, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.13).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 сторони з 16.08.2019 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.14).
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2023 у справі № 554/1039/23, яке набрало законної сили 02.05.2023, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06.02.2023 (а.с.18-20, 59-60).
З цього рішення суд вбачає, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, зазначивши при цьому, що відповідач має на утриманні ще малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від першого шлюбу, якій добровільно надає матеріальну допомогу, а також від другого шлюбу малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якого сплачує аліменти у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу). При зверненні з позовом до суду позивач також зазначала, що ніде не працює та немає доходів, натомість відповідач перебуває на військовій службі. При ухваленні вказаного судового рішення суд врахував зазначені обставини.
17.08.2023 державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 72476358 з примусового виконання виконавчого листа № 554/1039/23, виданого 15.05.2023 Октябрським районним судом м. Полтави від 30.03.2023 (а.с.53).
Постановою державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП№ 72476358 від 10.10.2023 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 (а.с.89-90).
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 72476358, складеним 03.11.2025 державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за період з лютого 2023 року по жовтень 2025 року, з листопада 2023 року по травень 2024 року відповідач ОСОБА_2 сплачував на користь ОСОБА_1 аліменти з урахуванням виниклої з лютого 2023 року заборгованості, та з червня 2024 року по жовтень 2025 року відповідач щомісячно сплачував аліменти у розмірі від 14484,65 грн до 15739,50 грн. Станом на 01.11.2025 заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с.52).
Відповідно до копії виконавчого листа № 136/862/23, виданого 16.05.2024 Липовецьким районним судом Вінницької області, зменшено розмір присуджених до стягнення судовим наказом Солом`янського районного суду міста Києва від 19.08.2019 аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/4 частки на 1/6 частку його заробітку (доходу) (а.с.22).
З копії постанови Вінницького апеляційного суду від 16.05.2024 у справі № 136/862/23, що набрала законної сили 16.05.2024, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, суд вбачає, що рішення Липовецького районного суду Вінницької області у справі № 136/862/23 від 07.03.2024 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів скасовано; позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів на дитину задоволено частково; зменшено розмір присуджених до стягнення судовим наказом Солом`янського районного суду міста Києва від 19.08.2019 аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/4 частки на 1/6 частку його заробітку (доходу) (а.с.61-63).
Вказаним рішенням суд апеляційної інстанції установив, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після стягнення судовим наказом від 19.08.2019 року аліментів, у відповідача у грудні 2019 року народився син від іншого шлюбу (а саме народився ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_3 від шлюбу із ОСОБА_1 ), на якого також стягуються аліменти за рішенням суду від 30.03.2023 року, виходячи з інтересів та потреб усіх дітей, рівності обов`язку батьків по її утриманню, колегія суддів, враховуючи приписи ст. 183 СК України, дійшла висновку, що справедливим буде стягувати з позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до копії заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2024 у справі № 361/2285/24, що набрало законної сили 14.01.2025, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 позбавлено батьківських прав щодо її малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 07.03.2024 до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.47-50, 64-67). 
Вказаним рішенням суд установив, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 має батька ОСОБА_2 , який наразі проходить військову службу в лавах ЗСУ, має нову сім`ю, донці допомагає по можливості, цікавиться життям дитини. ОСОБА_11 є матір`ю ОСОБА_7 , та відповідно бабусею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На ім`я ОСОБА_6 випущено картку Юніора № НОМЕР_3 , та з наданої виписки по рахунку АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2025 по 07.01.2026 за цією карткою (власник рахунку ОСОБА_2 ) суд вбачає, що останній періодично за цей період здійснював перекази на цю картку (а.с.42-45).
Отже, відповідач ОСОБА_2 має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мати дитини – ОСОБА_1 ); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (мати дитини ОСОБА_5 ); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (мати дитини ОСОБА_7 ), що підтверджується матеріалами справи (а.с.13, 39, 41).
Суд враховує, що за приписами частин 1,2 ст. 180 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Крім того, у рамках розгляду справи № 554/1039/23 Октябрським районним судом м. Полтави ОСОБА_1 сама зазначала, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Обставина утримання відповідачем трьох неповнолітніх дітей (синів за рішеннями суду, а доньку - у добровільному порядку) підтверджується матеріалами справи та стороною позивача не спростована.
Позивач ОСОБА_1 та малолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є внутрішньо переміщеними особами, з 28.11.2025 їх місце реєстрації зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями довідок від 28.11.2025 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.21).
З копії декларації № 001-А50Е-М310 від 28.11.2025 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу суд вбачає, що ця декларація укладена законним представником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , та адреса місця реєстрації останніх є: АДРЕСА_1 (а.с.15).
З наданих стороною відповідача копії довідки В`язівського старостату Охтирського району Сумської області Грунської сільської ради від 14.10.2025 суд вбачає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на той час фактично проживав без реєстрації місця проживання разом з дідом – ОСОБА_12 та бабою ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.54).
Згідно з копією довідки, виданої 22.10.2025 Грунським ліцеєм імені Андрія Діхтяренка Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, вихованець дошкільної групи цього закладу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на той час проживав з бабусею ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які приводять його та забирають із закладу (а.с.59). 
Згідно з копією довідки Військової частини НОМЕР_4 від 06.11.2025, ОСОБА_1 перебуває у цій військовій частині на військовій службі за контрактом з 23.06.2025 по теперішній час (а.с.12).
Як зазначила сторона відповідача, підтверджується встановленими судовими рішеннями обставинами та не заперечує сторона позивача, відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі у лавах ЗСУ.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з частиною першою статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України) і виплачуються щомісячно.
Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).
Верховний Суд у постановах від 26 жовтня 2022 року в справі № 759/22898/20, від 24 травня 2023 року в справі № 372/3260/20 дійшов висновку, що якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
У постанові від 22 жовтня 2025 року у справі № 753/5643/25 Верховний Суд зазначив, що у статті 192 СК України визначені ті обставини, які враховуються для збільшення розміру аліментів. Такі обставини є оціночними. Тобто в кожному конкретному випадку суд, з урахуванням судового розсуду, повинен навести, які саме обставини змінилися, і чому визначений розмір є необхідним і достатнім. Завдання розсуду полягає в тому, щоб знайти справедливу рівновагу між інтересами дитини та можливостями платника; конструкція "необхідний і достатній розмір аліментів" охоплює не лише фізичне утримання, а й забезпечення соціального та інтелектуального розвитку дитини, виходячи з рівня життя, який вона мала б за спільного проживання батьків; застосування конструкції судового розсуду вимагає від суду пояснення які обставини враховані судом при збільшенні розміру аліментів і як розмір узгоджується з інтересами дитини. Суд може враховувати поведінку платника, зокрема ухилення від сплати, приховування доходів, відчуження майна на шкоду дитині, як обставини, що свідчать про недобросовісність.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
У цій справі сторони про розмір свого доходу, наявності в них на праві власності майна не зазначили та доказів на підтвердження таких обставин не надали.
Отже, суд встановив, що у відповідача наявні зобов`язання по сплаті присуджених з нього до стягнення аліментів на двох дітей: малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) та на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу), а також відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу своїй неповнолітній донці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Після стягнення за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2023 у справі № 554/1039/23 аліментів на користь позивача, у відповідача змінився матеріальний стан в сторону поліпшення, оскільки постановою Вінницького апеляційного суду від 16.05.2024 у справі № 136/862/23 зменшено розмір присуджених до стягнення судовим наказом Солом`янського районного суду міста Києва від 19.08.2019 аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/4 частки на 1/6 частку його заробітку (доходу).
Водночас, з цього часу змінився й матеріальний стан позивача ОСОБА_1 , оскільки при зверненні з позовом до Октябрського районного суду м. Полтави вона зазначала, що ніде не працює та не має доходу, а з наданих до суду у цій справі доказів суд вбачає, що з 23.06.2025 позивач перебуває на військовій служби за контрактом, а отже отримує дохід. 
Отже, суд установив, що сторони (обидва) є військовослужбовцями (мають підвищене грошове забезпечення порівняно з іншими професіями під час воєнного стану).
Посилання позивача на те, що вона несе витрати на оренду житла, та за комунальні послуги суд відхиляє, оскільки ці обставини не підтверджені жодними належними доказами (копію договору оренди житла із зазначенням вартості такої оренди) суду не надано, а копії довідок про внутрішньо переміщену особу не є такими доказами у розумінні ст. 77 ЦПК України.
Також, суд зауважує, що зростання цін на продукти харчування та комунальні послуги саме по собі не може бути підставою для збільшення розміру аліментів, що стягуються у частці від заробітку (доходу) відповідача, витрати на забезпечення дитини харчуванням, умов проживання тощо мають покриватися присудженими до стягнення аліментами, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини покладений на її батьків у рівній мірі.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
Суд бере до уваги, що статтею 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час розгляду справи виповнилось шість років.
Прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років у 2026 році становить 3512,00 грн, а відповідач сплачує на користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі близько 13000-16000 грн щомісячно, що спроможне забезпечити потреби дитини на належному рівні.
Крім дитини ОСОБА_3 відповідач має зобов`язання з утримання ще одного свого сина, та добровільно допомагає своїй донці.
Враховуючи викладене, виходячи з інтересів та потреб усіх дітей, рівності обов`язку батьків по їх утриманню, конкретні обставини справи, матеріальне становище як платника аліментів так й отримувача, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову про збільшення розміру аліментів, що стягуються.
Позивач звільнена від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних витрат, судові витрати по сплаті судового збору на відповідача не покладаються
Керуючись ст. 4, 5, 13, 76-81, 128, 133, 141, 223, 247, 265, 353, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про змінення розміру аліментів – відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .
Повне рішення складено 05.03.2026.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.
Суддя Олександр БОРИСЕНКО