Справа №333/1115/26
Провадження № 2-а/333/43/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2026 року Комунарський районний суд м.Запоріжжя в складі
головуючого-судді Варнавської Л.О.,
за участі: секретаря Носаченка О.С.,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом адвоката Гончарова Василя Івановича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постави про адміністративне правопорушення, -
в с т а н о в и в :
До суду 28.01.2026 року надійшла адміністративна справа за адміністративним позовом адвоката Гончарова Василя Івановича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постави про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову зазначає, що 10.04.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі ТВО начальника підполковника ОСОБА_2 виніс постанову №326 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 17 000 грн. Постанова була складена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 05.04.2025 року, в якому датою розгляду справи визначено 10.04.2025 року. У мотивувальній частині постанови зазначено, що заяв, заперечень чи клопотань щодо розгляду справи або її перенесення позивач не подавав. Разом із тим позивач вказує, що не мав можливості подати будь-які заяви чи клопотання, оскільки з 07.04.2025 року проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 та перебував у навчальному центрі без доступу до засобів зв`язку. Таким чином, він фактично був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права. Позивач посилається на положення ст.271 КУпАП, відповідно до яких при розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат або інший фахівець у галузі права, які мають право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання та подавати скарги. На думку позивача, ці гарантії під час розгляду справи дотримані не були. Крім того, зазначається про порушення вимог ст. 63 Конституції України, яка гарантує право особи не давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів. Позивач вважає, що під час провадження у справі ці конституційні гарантії не були забезпечені. Також у позові наголошується, що відповідно до ст.251 КУпАП відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. На переконання позивача, у постанові не наведено достатніх доказів існування складу адміністративного правопорушення. Позивач зазначає, що при розгляді справи не були виконані вимоги ст.280 КУпАП, відповідно до яких орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. У зв`язку з наведеним позивач вважає, що постанова №326 від 10.04.2025 року є незаконною та підлягає скасуванню через відсутність складу адміністративного правопорушення та допущені процедурні порушення при складанні протоколу, розгляді справи і винесенні постанови.
Процесуальні дії та рішення у справі.
Ухвалою судді від 29.01.2026 року позов адвоката Гончарова Василя Івановича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постави про адміністративне правопорушення, залишено без руху оскільки він не відповідав вимогам ст.ст.160-161 КАС України.
30.01.2026 року через канцелярію Комунарського районного суду м.Запоріжжя за допомогою підсистеми «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Гончарова В.І. надійшла заява про усунення недоліків та квитанція про сплату судового збору.
02.02.2026 року через канцелярію Комунарського районного суду м.Запоріжжя за допомогою підсистеми «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Гончарова В.І. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи довідки з військової частини, паспорта позивача, свідоцтва про смерть ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 03.02.2026 року поновлено строк для звернення до адміністративного суду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також витребувано матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
05.02.2026 року через канцелярію Комунарського районного суду м.Запоріжжя за допомогою підсистеми «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Гончарова В.І. надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи документів на позивача.
20.02.2026 року через канцелярію Комунарського районного суду м.Запоріжжя за допомогою підсистеми «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Гончарова В.І. надійшла заява про уточнення позовних вимог. 
20.02.2026 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву та копія справи за №326 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 . В обґрунтування відзиву зазначається, що адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови №326 по справі про адміністративне правопорушення є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на повне дотримання відповідачем вимог матеріального та процесуального законодавства. Відповідно до частини другої статті 2 Кодекс адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи перевіряє, чи прийнято рішення суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. У даному випадку постанова №326 винесена тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 у межах наданих повноважень, відповідно до вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та адміністративну відповідальність. Факт події адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів у розумінні статті 251 Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення №326 від 05.04.2025 року, складеним у присутності позивача;
- актом про відсутність військово-облікового документа від 05.04.2025 року;
- відеозаписом процесу складання протоколу;
- власноручними поясненнями позивача, в яких він підтвердив відсутність військово-облікового документа та факт незвернення до РТЦК.
Позивач не заперечує обставину відсутності у нього військово-облікового документа під час перевірки, що має вирішальне юридичне значення для встановлення об`єктивної сторони правопорушення.
Обов`язок громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років у період мобілізації мати при собі та пред`являти військово-обліковий документ прямо передбачений статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Перевірка документів здійснювалася уповноваженим представником РТЦК відповідно до пунктів 49–54 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, із застосуванням фото- та відеофіксації.
Таким чином, уповноважені особи діяли в межах компетенції та у спосіб, визначений законом.
Щодо складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, зазначає, що:
1.Подія правопорушення мала місце – факт відсутності документа встановлено та зафіксовано.
2.Об`єктивна сторона виразилася у невиконанні обов`язку мати та пред`явити військово-обліковий документ.
3.Суб`єкт – військовозобов`язаний громадянин у період дії особливого періоду.
4.Суб`єктивна сторона виражена щонайменше у формі необережності.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна дія або бездіяльність, за яку законом передбачена відповідальність. Сукупність наведених обставин підтверджує наявність повного складу правопорушення.
Доводи позивача щодо порушення його права на захист є необґрунтованими. У протоколі містяться підписи позивача про: роз`яснення статті 63 Конституції України; роз`яснення прав, передбачених статтею 268 КУпАП; повідомлення про дату, час і місце розгляду справи; отримання другого примірника протоколу.
Будь-яких зауважень, клопотань про залучення захисника чи заперечень позивач не заявляв. Відеозапис не містить ознак примусу або тиску. Відсутність заяв чи скарг на дії посадових осіб додатково підтверджує добровільність його поведінки.
Розгляд справи 10.04.2025 року відбувся за відсутності позивача правомірно, оскільки він був належним чином повідомлений під особистий підпис у протоколі. Жодних заяв про відкладення розгляду чи документів про поважні причини неявки подано не було. Відповідно до статті 268 та 277 КУпАП розгляд справи за таких умов є правомірним.
Копія постанови направлена позивачу рекомендованою кореспонденцією 14.04.2025 року. У зв`язку з несплатою штрафу у строк, передбачений статтею 307 КУпАП, постанова обґрунтовано направлена до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.
Відповідно до статті 77 КАС України обов`язок доведення протиправності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на позивача. Натомість позивач не надав жодного належного доказу порушення його прав чи незаконності дій відповідача, а його доводи мають припущений та декларативний характер.
З огляду на викладене, постанова №326 винесена на підставі закону, у межах компетенції із дотриманням процедури, за наявності належних доказів, з урахуванням характеру правопорушення та ступеня вини.
Отже, правові підстави для її скасування відсутні, а адміністративний позов підлягає відмові у задоволенні в повному обсязі.
Вивчивши матеріали адміністративного позову, відзив представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 05.04.2025 року о 07 год. 10 хв. у м.Запоріжжі по вул.Восточна уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діяв на підставі відповідного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільно з працівниками поліції було здійснено перевірку військово-облікових документів громадян чоловічої статі в період дії особливого періоду та мобілізації.
Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_1 , який є громадянином України чоловічої статі призовного віку, не мав при собі та не пред`явив на законну вимогу уповноваженої особи військово-обліковий документ ні у паперовій, ні в електронній формі. Зазначена обставина зафіксована актом про відсутність військово-облікового документа від 05.04.2025 року, складеним у присутності позивача, а також підтверджується матеріалами відеофіксації та протоколом про адміністративне правопорушення №326.
05.04.2025 року уповноваженою посадовою особою – лейтенантом ОСОБА_4 – відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №326 за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Протокол складено у присутності позивача, який особисто підписав його, що підтверджує роз`яснення йому положень ст.63 Конституції України, прав і обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, а також повідомлення про дату, час та місце розгляду справи – 10.04.2025 року о 09:00 годині.
Будь-яких зауважень, клопотань, заперечень щодо змісту протоколу або заяв про необхідність участі захисника під час складання протоколу позивачем заявлено не було, що підтверджується як змістом протоколу, так і відсутністю відповідних записів у ньому.
10.04.2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 за результатами розгляду матеріалів справи винесено постанову №326 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.
На момент розгляду справи 10.04.2025 року позивач у засідання не з`явився, однак був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду під особистий підпис у протоколі від 05.04.2025 року. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи або документів, що підтверджують поважні причини неявки, до органу, який розглядав справу, подано не було.
Крім цього, судом також встановлено, що 07.04.2025 року позивач був призваний на військову службу та перебував у навчальному центрі військової частини № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою, долученою до матеріалів справи. Разом із тим доказів звернення позивача або його представника до ІНФОРМАЦІЯ_3 з повідомленням про неможливість з`явитися на розгляд справи чи з клопотанням про його відкладення матеріали справи не містять.
Копію постанови №326 від 10.04.2025 року направлено позивачу 14.04.2025 року рекомендованим поштовим відправленням. У зв`язку з несплатою штрафу у добровільному порядку у строк, передбачений законом, постанова була направлена до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.
Судом здійснено вивчення матеріалів адміністративної справи №326, які підтверджують: 
Факт події: 05.04.2025 о 07:10 у АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_1 під час перевірки групою оповіщення ТЦК не мав при собі військово-облікового документа (ні в паперовій, ні в електронній формі). 
Невиконання законної вимоги: Згідно з протоколом та актом від 05.04.2025, особа відмовилась пред`явити військово-обліковий документ на вимогу представників ТЦК. 
Процесуальні дії: Протокол про адміністративне правопорушення №326 складено 05.04.2025. У протоколі міститься письмове пояснення про відсутність документа при собі. До справи долучено відеозапис складання протоколу.
Юридична кваліфікація: Дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП як порушення законодавства про оборону та мобілізацію в особливий період. 
Рішення у справі: 10.04.2025 винесено постанову про визнання особи винною. 
Додаткові підтвердження: Наявний акт про відсутність військово-облікового документа. Долучено відеозапис. Підтверджено направлення копії постанови поштою (фіскальний чек).
Позиція позивача про те, що у зв`язку з його призовом на військову службу під час мобілізації провадження у справі підлягало закриттю, а притягнення до адміністративної відповідальності є незаконним, спростовується наступним.
Водночас факт призову ОСОБА_1 не спростовує правопорушення, вчиненого ним до призову на військову службу під час мобілізації. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ст.210-1 КУпАП за правопорушення, вчинене до мобілізації, навіть якщо постанова винесена пізніше (у тому числі під час проходження військової служби). Визначальним є факт вчинення правопорушення у статусі військовозобов`язаного.
При цьому строки накладення адміністративного стягнення (три місяці з дня виявлення правопорушення, але не більше одного року з дня його вчинення) дотримані. З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена в межах установленого законом строку притягнення до адміністративної відповідальності - не пізніше трьох місяців з моменту виявлення порушення ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Протокол №326 складено 05.04.2025 року, тобто протягом 24 годин з моменту виявлення особи, що відповідає вимогам закону.
Доводи позивача про необхідність закриття провадження у зв`язку з проходженням військової служби також є безпідставними. Законом України № 4316-IX від 13.03.2025 року до ст.247 КУпАП внесено зміни, якими передбачено підставу для закриття провадження у разі проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження за статтями 210, 210-1 КУпАП. Однак зазначений Закон набрав чинності лише 17.04.2025 року, тобто після винесення постанови у справі та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Оскільки закон, який встановлює нові підстави для закриття провадження, не має зворотної дії в часі, підстав для застосування його положень до спірних правовідносин суд не вбачає.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що зміни до статті 247 КУпАП, внесені Законом №4316-IX та чинні з 17.04.2025, не підлягають застосуванню до правовідносин, у яких постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була винесена 10.04.2025, тобто до набрання чинності зазначеним Законом.
Таким чином, судом встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, факт належного оформлення матеріалів справи, дотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови уповноваженою посадовою особою в межах наданих повноважень.
Правовідносини, що склалися між сторонами стосуються притягнення до адміністративної відповідальності громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Зазначені правовідносини регулюються наступними правовими нормами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП, є всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни є конституційним обов`язком громадян України.
Частина 3 ст.1 цього Закону визначає, що військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.
Згідно з ч.7 ст.1 зазначеного Закону виконання військового обов`язку забезпечують, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП).
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМУ №154 від 23.02.2022, визначено, що ТЦК та СП є органами військового управління, які забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку та мобілізації.
Особливий період, відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», настає з моменту оголошення мобілізації або введення воєнного стану та охоплює час мобілізації і воєнного стану.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на момент розгляду справи. Указом №65/2022 оголошено загальну мобілізацію.
Таким чином, на момент вчинення правопорушення в Україні діяв особливий період.
Частиною 6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що в період мобілізації громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані:
?мати при собі військово-обліковий документ;
?пред`являти його за вимогою уповноважених осіб ТЦК та СП або поліцейських.
Аналогічний обов`язок закріплений у Правилах військового обліку, затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022.
Отже, закон передбачає не лише обов`язок перебувати на військовому обліку, а й обов`язок фактично мати при собі відповідний документ і пред`являти його на законну вимогу.
Відповідно до ст.235 КУпАП ТЦК та СП уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210-1 КУпАП.
Процедура складання протоколів визначена Інструкцією, затвердженою наказом МОУ №3 від 01.01.2024.
Згідно зі ст.280 КУпАП при розгляді справи посадова особа зобов`язана з`ясувати факт вчинення правопорушення, вину особи та інші істотні обставини.
Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону та мобілізацію, вчинене в особливий період, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Суд встановив, що позивач, будучи військовозобов`язаним та перебуваючи в умовах особливого періоду, не пред`явив на законну вимогу представника ТЦК та СП військово-обліковий документ, чим порушив вимоги ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Таким чином, у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Відповідно до п.23 Порядку, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024, поважними причинами неприбуття або невиконання обов`язків визнаються лише обставини, підтверджені належними документами (хвороба, стихійне лихо, смерть близького родича тощо).
Жодних належних доказів існування поважних причин позивачем не надано.
Невиконання обов`язку мати при собі військово-обліковий документ свідчить щонайменше про необережну форму вини, що є достатнім для настання адміністративної відповідальності згідно зі ст.9 КУпАП.
З урахуванням дії особливого періоду, встановлених законом обов`язків військовозобов`язаних та підтверджених матеріалами справи обставин, суд доходить висновку, що дії позивача правомірно кваліфіковані за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а постанова ТЦК та СП є законною та обґрунтованою.
Оцінюючи встановлені у ході судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява необґрунтована та не підлягає задоволенню.
Матеріалами справи підтверджується, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем було з`ясовано: – факт належного оповіщення; – причини неявки; – відсутність документально підтверджених поважних причин; – дані про особу правопорушника.
Таким чином, вимоги статей 245 та 280 КУпАП дотримані у повному обсязі.
Відповідно ст.77 КАС України, «кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Як вбачається з матеріалів справи. відповідач, як суб`єкт владних повноважень повністю довів правомірність свого рішення, а позивач, в свою чергу, посилаючись на інші обставини, не надав суду жодних доказів існування обставин, що виключають можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 72–77, 241–246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
у х в а л и в :
Адміністративний позов адвоката Гончарова Василя Івановича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постави про адміністративне правопорушення – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.О. Варнавська