ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11043/22 Суддя (судді) першої інстанції: Кисіль С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Грибан І.О.
судді:  Ключкович В.Ю.
Кузьмишина О.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови позивачу при призначенні та обчисленні пенсії за віком врахувати заробітну плату за період роботи з 28 січня 1983 року по 25 січня 1990 року на підставі архівних довідок від 09 лютого 2021 року №М-299 про отримання заробітної плати з січня 1983 року по грудень 1987 року в управлінні «Севрибхолодфлот», від 09 лютого 2021 року № М-799 про отримання заробітної плати з січня 1987 року по травень 1987 року в ПО «Мурманрибпром», від 09 лютого 2021 року № М-300 про отримання заробітної плати з січня 1988 року по січень 1990 року в управлінні «Севрибхолодфлот», виданих Державним архівом Мурманської області;
- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу, починаючи з 17 травня 2021 року з врахуванням заробітної плати за період роботи з 28 січня 1983 року по 25 січня 1990 року на підставі архівних довідок від 09 лютого 2021 року № М-299 про отримання заробітної плати з січня 1983 року по грудень 1987 року в управлінні «Севрибхолодфлот», від 09 лютого 2021 року № М-799 про отримання заробітної плати з січня 1987 року по травень 1987 року в ПО «Мурманрибпром», від 09 лютого 2021 року № М-300 про отримання заробітної плати з січня 1988 року по січень 1990 року в управлінні «Севрибхолодфлот», виданих Державним архівом Мурманської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до страхового стажу при призначенні пенсії спірних періодів трудової діяльності на території російської федерації попри те, що такі періоди належним чином підтверджуються наданими документами.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов залишити без задоволення.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Апелянт зазначає, що ГУ ПФУ в м. Києві розглянуто архівні довідки про заробітну плату від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799, видані Державним архівом Мурманської області. Завірені в установленому порядку копії первинних документів, на підставі яких складені довідки, не надані. Для перевірки достовірності видачі довідок про заробітну плату направлений запит до Пенсійного фонду Російської Федерації щодо проведення перевірки. Однак, на даний час відповіді від з Пенсійного фонду Російської Федерації щодо проведення перевірки не надходило. ОСОБА_1 звернувся із зверненням від 19 січня 2022 року, яке зареєстровано 26 січня 2022 року № 2493/М-2600-22 щодо перерахунку пенсії. Листом від 22 лютого 2022 року № 48282493/М-02/8-2600/22 надано роз`яснення щодо пенсійного забезпечення позивача.
Відповідач вказує, що дії ГУ ПФУ в м. Києві є правомірними, управління діяло в межах своєї компетенції та відповідно до чинного законодавства.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є пенсіонером та отримує пенсію за віком.
06 травня 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві (Дарницький район) із заявою, зареєстрованою за № 5802, про призначення пенсії за віком, додавши до неї зазначені в розписці-повідомленні документи, зокрема архівні довідки про заробітну плату від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799, видані Державним архівом Мурманської області.
Відповідно до рішення ГУ ПФУ в м. Києві (Солом`янський район) від 13 травня 2021 року № 262840008330 про призначення пенсії позивачу з 17 травня 2021 року призначено пенсію за віком при наявному страховому стажі 42 роки 11 місяців 18 днів, пенсію обчислено із заробітної плати за періоди страхового стажу з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2020 року.
19 грудня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про допризначення пенсії з дня виникнення права на підставі долучених до заяви від 06 травня 2021 року документів.
Однак, листом від 22 лютого 2022 року № 48282493/М-02/8-2600/22 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ГУ ПФУ в м. Києві розглянуто архівні довідки про заробітну плату від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799, видані Державним архівом Мурманської області. Завірені в установленому порядку копії первинних документів, на підставі яких складені довідки, не надані. Для перевірки достовірності видачі довідок про заробітну плату направлений запит до Пенсійного фонду Російської Федерації щодо проведення перевірки. Після проведення зустрічної перевірки та надання інформації щодо достовірності видачі довідок, відповідачем буде розглянуто питання щодо перерахунку пенсії.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 24 лютого 1983 року позивач у період з 28 січня 1983 року по 25 січня 1990 року працював матросом в управлінні «Севрибхолодфлот» м.Мурманськ.
Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, стаж ОСОБА_1 (для розрахунку права на пенсію за віком) складає 42 роки 11 місяців 18 днів. У межах спірних правовідносин до страхового стажу позивачу зараховано період роботи з 28 січня 1983 року по 25 січня 1990 року матросом в управлінні «Севрибхолодфлот» м. Мурманськ.
В архівній довідці від 09 лютого 2021 року № М-299, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», зазначено, що в документах архівного фонду Державного підприємства «Управління рефрижераторного та прийомно-транспортного флоту «Севрибхолодфлот», в особових рахунках наявні відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в управлінні рефрижераторного та прийомно-транспортного флоту «Севрибхолодфлот», його заробітна плата складала з січня 1983 року по грудень 1987 року (в рублях): січень 1983 року - 13,10, лютий 1983 року - 143,85, березень 1983 року - 423,33, квітень 1983 року - 511,55, травень 1983 року - 330,31, червень 1983 року - 352,21, липень 1983 року - 490,04, серпень 1983 року - 490,04, вересень 1983 року - 390,58, жовтень 1983 року - 511,35, листопад 1983 року - 494,83, грудень 1983 року - 289,43, січень 1984 року - 471,32, лютий 1984 року - 596,72, березень 1984 року - 563,12, квітень 1984 року - 205,52, травень 1984 року - 221,26, червень 1984 року - 397,00, липень 1984 року - 324,58, серпень 1984 року - 191,38, вересень 1984 року - 180,79, жовтень 1984 року - 608,53, листопад 1984 року - 451,10, грудень 1984 року - 491,80, січень 1985 року - 479,03, лютий 1985 року - 476,74, березень 1985 року - 491,80, квітень 1985 року - 219,87, травень 1985 року - 372,74, червень 1985 року - 758,95, липень 1985 року - 794,90, серпень 1985 року - 794,90, вересень 1985 року - 372,61, жовтень 1985 року - 246,07, листопад 1985 року - 521,09, грудень 1985 року - 564,51, січень 1986 року - 564,51, лютий 1986 року - 357,03, березень 1986 року - 277,63, квітень 1986 року - 289,96, травень 1986 року - 660,43, червень 1986 року - 747,47, липень 1986 року - 816,70, серпень 1986 року - 756,56, вересень 1986 року - 493,43, жовтень 1986 року - 382,15, листопад 1986 року - 322,55, грудень 1986 року - 598,54, січень 1987 року - 183,77, лютий 1987 року - , березень 1987 року - , квітень 1987 року - , травень 1987 року - 64,82, червень 1987 року - 343,00, липень 198дня 2022 року.
Також, в архівній довідці від 09 лютого 2021 року № М-300, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», зазначено, що в документах архівного фонду Державного підприємства «Управління рефрижераторного та прийомно-транспортного флоту «Севрибхолодфлот», в особових рахунках наявні відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в БПО «Севриба», управлінні рефрижераторного та прийомно-транспортного флоту «Севрибхолодфлот», його заробітна плата складала з січня 1988 року по січень 1990 року (в рублях): січень 1988 року - 588,28, лютий 1988 року - 506,91, березень 1988 року - 694,11, квітень 1988 року - 479,40, травень 1988 року - 397,12, червень 1988 року - 808,52, липень 1988 року - 844,66, серпень 1988 року - 798,46, вересень 1988 року - 668,76, жовтень 1988 року - 721,22, листопад 1988 року - 893,93, грудень 1988 року - 821,26, січень 1989 року - 908,72, лютий 1989 року - 866.33, березень 1989 року - 747,85, квітень 1989 року - 825,19, травень 1989 року - 640,44, червень 1989 року - 362,50, липень 1989 року - 725,26, серпень 1989 року - 716,64, вересень 1989 року - 82,81, жовтень 1989 року - 153,12, листопад 1989 року - 206,30, грудень 1989 року - 380,02, січень 190 року - 403,81. У вказаний період часу робітникам підприємства був встановлений районний коефіцієнт до заробітної плати у розмірі 40 %. Нарахування заробітної плати вказані з урахуванням надбавок за стаж роботи в районах Крайньої Півночі у розмірі 80 %. Примітка: нарахування відсутні (причини не вказано): з 01 квітня 1988 року по 03 квітня 1988 року, з 26 листопада 1989 року по 30 листопада 1989 року, з 03 грудня 1989 року по 04 грудня 1989 року, з 05 січня 1990 року по 07 січня 1990 року. Знаходився у резерві без сплати: з 29 серпня 1989 року по 20 вересня 1989 року, з 04 жовтня 1989 року по 15 жовтня 1989 року, з 27 жовтня 1989 року по 05 листопада 1989 року. У довідку не включено компенсаційні виплати та виплати одноразового характеру. Підстава: ф. Р-412, оп. 8, д. 7667, лл. 9-23.
В архівній довідці від 09 лютого 2021 року № М-799, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», зазначено, що в документах архівного фонду Виробничого об`єднання «Мурманрибпром» наявні відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово працював на виробничому об`єднанні «Мурманрибпром» матросом 1 класу, помічником консервного майстра з 19 січня 1987 року (наказ від 20 січня 1987 року № 13 про прийом тимчасово направленого з управління «Севрибхолодфлот») по 26 травня 20187 року (наказ від 11 травня 1987 року № 91 про звільнення та направлення до постійного місця роботи до управління «Севрибхолодфлот», стаття КЗпП не вказана). Організація знаходиться в м. Мурманськ. Відповідно до довідника по історії адміністративно-територіального ділення Мурманської області м. Мурманськ у 1987 році знаходився на території Мурманської області. Відповідно до переліку районів Крайньої Півночі та місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029, у вказаний період на робітників підприємств, установ та організацій, розташованих в м. Мурманськ, розповсюджувалися пільги для осіб, працюючих у районах Крайньої Півночі, передбачені Президією Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року та від 26 вересня 1967 року. Відповідно до історичної довідки до вищевказаних фондів основними видами діяльності підприємства є: добича риби та морепродуктів у водах Мирового океану, прибережної зони та внутрішньої водойми Мурманської області. У колективному договорі за 1987 рік посади матроса, майстра по обробці риби значаться у переліку посад екіпажів судин. В особовому рахунку ОСОБА_1 за періоди командировки є нарахування заробітної плати з січня 1987 року по травень 1987 року (в рублях): з 19 січня по 28 січня 1987 року - 73,06, з 29 січня по 31 січня 1987 року - 27,39, з 01 лютого по 28 лютого 1987 року - 552,92, з 01 березня по 31 березня 1987 року - 777,39, з 01 квітня по 30 квітня 1987 року - 7дня 2022 року.
Не погоджуючись з рішенням органу Пенсійного фонду, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-№1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV).
Так, статтею 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом №1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.
Згідно статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абзац перший частини другої статті 27 Закону № 1058-IV).
Згідно з абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини (абзац четвертий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абзац п`ятий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV: призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом; звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи; порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Згідно з пунктом 1.1 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1 в редакції, чинній на час первинного звернення позивача з заявою про призначення пенсії), заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр). 
Відповідно до підпункту 3 пункт 2.1 розділу IІ «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам (абзац 2 підпункту 3 пункту 2.1).
У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5) (абзац 3 підпункту 3 пункту 2.1).
Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 5 до цього Порядку (абзац 5 підпункту 3 пункту 2.1)
Пунктом 2.10 розділу IІ «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
Відповідно до пункт 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з пунктом 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. 
З аналізу наведених норм законодавства слідує висновок, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії, з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.
Отже, довідки із зазначенням заробітної плата (дохід) за період страхового стажу до 01 липня 2000 року враховуються для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. При цьому, в таких довідках має бути зазначено назви первинних документів, на підставі яких їх видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Так, стосовно неврахування відповідачем архівних довідок про заробітну плату від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799, виданих Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», при призначенні пенсії позивачу, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до статті 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Відповідно до частин першої, четвертої Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).
Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Отже, при призначенні пенсій громадянам України застосуванню підлягають:
- норми національного законодавства щодо порядку врахування стажу, який дає право на відповідні пенсійні виплати;
- норми міжнародного договору - у разі якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення.
З огляду на зазначене, при вирішенні питання про призначення пенсії громадянину України уповноважений територіальний орган Пенсійного Фонду України має встановити наявність чинного міжнародного договору України, яким встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення. У разі відсутності такого договору застосуванню підлягають норми національного законодавства щодо порядку врахування стажу, який дає право на призначення відповідного виду пенсії.
Постановою Верховної ради України № 1958-ХІІ від 10 грудня 1991 року «Про ратифікацію Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав» було ратифіковано Угоду про створення Співдружності Незалежних Держав, підписану від імені України 08 грудня 1991 року у м. Мінську.
Відповідно до статей 2, 4 Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав від 08 грудня 1991 року високі Договірні Сторони гарантують своїм громадянам незалежно від їхньої національності або інших відмінностей рівні права і свободи. Кожна з Високих Договірних Сторін гарантує громадянам інших Сторін, а також особам без громадянства, що проживають на її території, незалежно від їхньої національної належності або інших відмінностей громадянські, політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи відповідно до загальновизнаних міжнародних норм про права людини. Високі Договірні Сторони розвиватимуть рівноправне і взаємовигідне співробітництво своїх народів і держав у галузі політики, економіки, культури, освіти, охорони здоров`я, охорони навколишнього середовища, науки, торгівлі, у гуманітарній та інших галузях, сприятимуть широкому інформаційному обміну, сумлінно і неухильно дотримуватимуться взаємних зобов`язань. Сторони вважають за необхідне укласти угоди про співробітництво у зазначених галузях.
Уряди держав-учасниць Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав від 08 грудня 1991 року, керуючись статтями 2, 4 цієї Угоди, уклали 13 березня 1992 року Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення (далі - Угода від 13 березня 1992 року).
Відповідно до статті 1 Угоди від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Відповідно до статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року:
1) призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання;
2) для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою;
3) обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
У разі, якщо в державах-учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26 березня 2008 року № 01-1/2-07 визначено, зокрема, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди від 13 березня 1992 року. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.
Отже, під час вирішення питання про наявність у позивача права на призначення пенсії відповідачем повинна була бути врахована заробітна плата, отримана на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території Російської Федерації.
При цьому, суд враховує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення» Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Державу галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.
За змістом статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про міжнародні договори України» припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються, зокрема, щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, - у формі постанови Кабінету Міністрів України.
Припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії (частина перша статті 25 Закону України «Про міжнародні договори України»).
Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року № 376 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.
Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10 січня 2023 року, яке було опубліковано у Офіційному віснику України від 10 січня 2023 року, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.
Внаслідок виходу з вказаної угоди України, Угода від 13 березня 1992 року припинила дію з 19 червня 2023 року щодо взаємовідносин України з іншими державами-учасницями вказаної угоди.
Проте, слід звернути увагу на те, що частиною другою статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року було гарантовано, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Таким чином, з аналізу вказаних правових норм вбачається, що навіть у випадку виходу держави-учасниці із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян такої держави не втрачають своєї сили.
Наразі, колегія суддів враховує, що оскільки позивач за життя набув трудовий стаж у той час, коли вказана Угода діяла, як зі сторони України, так і зі сторони Російської Федерації, пенсійні права громадян держав-учасників Угоди, що виникли у відповідності до положень даної Угоди, не втрачають своєї сили і в разі його виходу з Угоди держави-учасника, на території якого вони проживають.
Також, колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, положення Закону України від 01 грудня 2022 року №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто, з 23 грудня 2022 року, а положення Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення» з 02 грудня 2022 року.
Після зупинення дії Конвенція Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року не застосовуватиметься у відносинах з Російською Федерацією. Таким чином, документи, видані компетентними органами Росії приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостиля.
Однак, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Колегія суддів враховує, що архівні довідки від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799 про заробітну плату ОСОБА_1 , видані архівною установою Російської Федерації, підписані заступником директора і начальником соціально-правових запитів, скріплена гербовою печаткою.
З архівних довідок від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799 убачається, що в них відсутні відомості щодо первинних документів, на підставі яких видані довідки про розмір заробітної плати позивача.
Проте, положеннями пункту 2.10 розділу IІ «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 установлено, що у випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Відтак, недодержання архівною установою Російської Федерації встановленої форми довідки або не зазначення в довідці особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, не може слугувати підставою для відмови позивачу у прийнятті такої довідки про заробітну плату.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що архівні довідки від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799, видані Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», про заробітну плату ОСОБА_1 підлягають врахуванню органами Пенсійного фонду України для здійснення перерахунку пенсії позивачу.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у правовідносинах, що склалися, отримавши заяву позивача про перерахунок його пенсії з урахуванням вищевказаних довідок, відповідачем прийнято рішення (лист) про відмову у перерахунку пенсії позивача враховуючи, що вони не підтверджені первинними документами. У той же час, саме на відповідача покладається обов`язок щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для перерахунку пенсії, зокрема, звернення до суб`єктів видачі довідок з метою проведення такої перевірки, доказів здійснення вказаного (з травня 2021 року) матеріали справи не містять.
Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії не відповідають вимогам чинного законодавства. 
Тобто, відповідач фактично усунувся від виконання свого обов`язку щодо належного розгляду заяви позивача, а відтак такі дії відповідача є протиправними та порушують права позивача.
Отже, порушення права позивача на належне пенсійне забезпечення відбулося внаслідок протиправних дій ГУ ПФУ в м. Києві, вчинених під час призначення пенсії, а не внаслідок рішень (дій, бездіяльності) пенсійних органів, прийнятих, (вчинених, допущеної) під час розгляду заяви про перерахунок пенсії.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії за віком із врахуванням заробітної плати за період роботи з 28 січня 1983 року по 25 січня 1990 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-299, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», заробітної плати за період з січня 1988 року по січень 1990 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-300, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», та заробітної плати за період з січня 1987 року по травень 1987 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-799, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області» та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком із врахуванням його заробітної плати за період роботи з січня 1988 року по січень 1990 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-299, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», заробітної плати за період з січня 1988 року по січень 1990 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-300, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», та заробітної плати за період з січня 1987 року по травень 1987 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-799, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області» з дня призначення пенсії, а саме з 17 травня 2021 року, та провести виплату пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.
Інші доводи апелянтів, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

О.М. Кузьмишина

(повний текст постанови складено 13.04.2026р.)