ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 709/1788/25		
Провадження № 22-ц/821/755/26		
категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Новікова О.М., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,
відповідач: ОСОБА_1 , 
представник відповідача: адвокат Небилиця Ростислав Васильович,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Небилиці Ростислава Васильовича на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 січня 2026 року(ухваленого під головуванням судді Тептюка Є.П. в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

20 вересня 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.  
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 04.04.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1375-7522. 
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору, остання порушила вищезазначені умови кредитного договору, не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором.
Станом на 02.09.2025 загальний розмір заборгованості становить: 109 697,47 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 14 924,99 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 94 772,48 грн.
Позивач вказує, що ним було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 51 979,47 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 57 718,00 грн. 
На підставі наведеного, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило суд стягнути з  ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором №1375-7522 від 04.04.2024 в сумі 57 718,00 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13 січня 2026 року позов - задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1375-7522 від 04.04.2024 у загальному розмірі 57 718,00 грн, що складається із : 14 924,99 грн – тіло кредиту; 42 793,01 грн – відсотки.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведена наявність заборгованості за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем. Врахувавши, що позивач просив стягнути з відповідача лише частину заборгованості в загальній сумі 57 718,00 грн, що становить значно меншу суму від реальної заборгованості ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

12 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Небилиця Р.В. подав через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 січня 2026 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відмовити повністю, вважаючи, що при ухваленні рішення судом допущено порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, а також принципів справедливості, законності та розумності. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно здійснено тлумачення норм закону України «Про споживче кредитування» в частині застосування денної процентної ставки.
Вказує, що ставки, визначені умовами кредитного договору, не відповідають вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом першої інстанції не враховано нікчемність п. 4.10 та 4.15 кредитного договору.
В силу нікчемності відповідних умов кредитного договору, нарахування відсотків, починаючи з 04.04.2024, мало б здійснюватися відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України на рівні облікової ставки НБ України за відповідний строк кредитування.
Згідно п. 4.12 кредитного договору строк кредитування становить 300 календарних днів, дата повернення кредиту: 28.01.2025.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач здійснювала наступні платежі: 26.04.2024 - 8 700,00 грн, 18.05.2024 - 3 000,00 грн, 19.05.2024 -5 582,00 грн, всього здійснено платежів на суму 17 282,00 грн.
З урахуванням облікової ставки НБУ та здійснених платежів розмір нарахованих процентів з 04.04.2024 по19.05.2024 повинен був становити 190,31 грн.
Всього заборгованість за даний період мала б сягати 15 190,31 грн. Вважає, що ОСОБА_1 повністю виконала умови кредитного договору, заборгованість відсутня та наявна переплата, яка становить 2 091,69 грн.

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 26 лютого 2026 року, представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Чортоломна Є.Є., вважаючи апеляційну скаргу відповідача безпідставною та необгрунтованою, а рішення суду прийнятим відповідно до норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1375-7522, шляхом підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) С565.
Відповідно до умов договору, відповідачці надано кредит у розмірі 15 000,00 грн; строк – 300 календарних днів з дати надання кредиту; Дата повернення (виплати) кредиту 28.01.2025; тип процентної ставки – фіксована; базовий період – 21 день до 24.04.2024; пільгова ставка – 0,01 % в день; знижена процентна ставка – 2,50 % в день; денна процентна ставка – 2,5 % в день; Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування –127 500,00 грн.
До матеріалів справи додано копію паспорту споживчого кредиту - інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1375-7522, яка підписана відповідачем електронним підписом.
Листом-довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 та довідкою, наданою позивачем про перерахування суми кредиту № 1375-7522 від 04.04.2024 підтверджено факт переказу грошових коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , а саме 04.04.2024 в сумі 15 000,00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 1375-7522 від 04.04.2024 станом на 02.09.2025, ОСОБА_1 отримано в якості кредиту грошові кошти в сумі 15 000,00 грн, основний борг становить 14 924,99 грн, залишок відсотків – 94 772,48 грн, всього заборгованість становить 109 697,47 грн.
З наданого розрахунку вбачається, що відповідач за указаним кредитним договором 26.04.2024 повернула відповідачу кошти у розмірі 8 700,00 грн, 18.05.2024 – у розмірі 3 000,00 грн та 19.05.2024 – у розмірі 5 582,00 грн, загальна сума повернутих коштів становить 17 282,00 грн, які позивач зараховував на погашення відсотків за користування кредитними коштами.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також апеляційний суд приймає до уваги положення статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію», де зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19.
Як вбачається із матеріалів справи, договір про відкриття кредитної лінії № 1375-7522 від 04.04.2024 підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Також електронним підписом ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту -інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому зазначено тип кредиту, сума ліміту, строк кредитування та відсоткова ставка (інформація щодо орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача), а також порядок повернення кредиту та Графік платежів за договором, в якому відображено кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення.
Таким чином, вказаний договір було укладено в електронному вигляді та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
З доводів апеляційної скарги вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 не заперечує факту укладення нею кредитного договору, а також отримання коштів та погашення нею кредиту і вважає визначений позивачем розмір заборгованості необгрунтованим. 
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи дійшла до наступних висновків.
Так, умовами кредитного договору визначена сума кредиту 15 000,00 грн ( п. 4.1 договору), дата надання/видачі кредиту – 04.04.2024 ( п. 4.2 договору), строк кредитування 300 днів та дата повернення кредиту – 28.01.2025 ( 4.12 договору); базовий період 21 днів ( п. 4.8 договору); пільгова процентна ставка 0,01 % та знижена процентна ставка – 2.50% ( п. 10.1 договору); денна процентна ставка на дату укладення договору – 2,50% ( п. 4.15 договору); орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 127 500,00 грн ( п. 4.14 договору); загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення договору складають – 112 500,00 грн ( п. 4.16 договору)
Порядок та умови надання кредиту та порядок сплати процентів за користування викладені у розділі 4 договору.
Так, відповідно до п. 4.8 договору базовий період складає 21 днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору.
Відповідно до п. 4.9. кредитного Договору сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів (який є додатком 3 до договору) дат, які є останніми днями відповідних базових періодів. У разі несплати процентів за користування кредитом не пізніше останнього дня будь-якого базового періоду, позичальник зобов`язаний, починаючи із наступного календарного дня сплачувати проценти за користування кредитом кожного календарного дня строку кредитування до дати погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у повному обсязі. У випадку погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у повному обсязі, в подальшому, сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного наступного базового періоду у складі наступних обов`язкових платежів. Проценти за користування кредитом вважаються сплаченими з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця. 
Пунктом 4.10 нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах: стандартна процентна ставка – 2,50 % за кожен день прострочення кредитом (застосовується протягом усього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою). 
Згідно п. 10.1 кредитного договору, позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п.п. 10.2, 10.3 цього договору, користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти за користування кредитом наступними ставками: пільгова процентна ставка становить 0,01 % за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду…; знижена процентна ставка – 2,50 %, за кожен день користування кредитом, яка надається виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням. 
Заявлений строк користування кредитом, який складає 21 день і нараховані за цей період проценти в сумі 31,50 грн, на стягнення яких і погодилася відповідачка, згідно п. 2.3 кредитного договору від 04.04.2024 № 1375-7522 є лише обраним позичальником строком користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.
За пунктом 4.8 вищевказаного кредитного Договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 календарних днів (до 28.01.2025) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування.
Отже, базовий період - період (строк), протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку -21 день) (пункт 4.8 Договору), а строк кредитування – строк, на який видаються грошові кошти Позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку -300 днів) (пункт 4.12 Договору).
Відповідно до п. 2.3. кредитного договору від 04.04.2024 № 1375-7522 для мінімізації загальних витрат Позичальника за кредитом Кредитодавець рекомендував Позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого Базового періоду строку кредитування згідно розрахунку у вигляді таблиці, відображеній у договорі. 
Також, п. 4.14 Договору передбачена орієнтовна вартість Кредиту, яка складає 127 500,00 грн. 
Із наведеного слідує, що умовами кредитного договору визначено строк дії договору та відсотки за користування кредитними коштами, зокрема, як пільговий період ( 21 день) і відповідно нарахування на цей період відсотки, так і строк кредитування ( 300 днів) і відповідно відсотки за користування кредитом у даний строк.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 04.04.2024 № 1375-7522, вбачається, що нарахування заборгованості за відсотками у період з 04.04.2024 по 24.04.2024 ( пільговий період) здійснювалось за пільговою процентною ставкою 0,01%, що становить 31,50 грн, у період з 25.04.2024 по 28.01.2025 здійснювалось за зниженою процентною ставкою 2,50%, що становить 94 772,48 грн, але зважаючи на те, що відповідач сплатила кошти не в перший базовий період ( 21 день), розрахунок відсотків у пільговий період за умовами договору здійснювався за відсотковою зниженою ставкою 2,50%, що становить 375,00 грн в день.
Також із наданого розрахунку вбачається, що відповідач 26.04.2024 повернула позивачу кошти у розмірі 8 700,00 грн, 18.05.2024 – у розмірі 3 000,00 грн та 19.05.2024 – у розмірі 5 582,00 грн, загальна сума повернутих коштів становить 17 282,00 грн, які позивач зараховував на погашення відсотків за користування кредитними коштами.
Суд першої інстанції, перевіряючи наданий позивачем розмір заборгованості вірно звернув увагу, що відповідно до п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %, наступні дні – 1%.
Колегія суддів, перевіряючи наведені судом першої інстанції розрахунок заборгованості встановила, що в період з 04.04.2024 по 22.04.2024 позивач правомірно нараховував проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою 2,5%, і становить 6 750,00 грн, з 23.04.2024 по 20.08.2024 необхідно здійснювати нарахування відсотків у розмірі 1,5%.
Зважаючи на те, що відповідач 26.04.2024 сплатила 8 700,00 грн, тому за період з 23.04.2024 по 26.04.2024 розмір відсотків становить 7 425,00 грн ( 6 750,00 грн + (3 дні х (15 000,00 грн х 1,5%)), які підлягають списанню в рахунок відсотків, а 1 275,00 грн ( 8 700 грн – 7 425,00 грн) в рахунок тіла кредиту, в результаті чого тіло кредиту з 26.04.2025 становить 13 725,00 грн.
Тому в період з 26.04.2024 по 20.08.2024 необхідно здійснювати нарахування відсотків у розмірі 1,5%.
Водночас, 18.05.2024 відповідач сплатила в рахунок погашення заборгованості кошти у розмірі 3 000,00 грн та 19.05.2024 – у розмірі 5 582,00 грн, що разом становить 8 582,00 грн.
У період з 26.04.2024 по 19.05.2024 необхідно здійснювати нарахування відсотків за ставкою 1,5 % від суми тіла кредиту 13 725,00 грн, що становить 205,88 грн в день і за 23 дні становить 4 735,24 грн. Оскільки відповідач сплатила кошти у розмірі 8 582,00 грн, а у період з 26.04.2024 по 19.05.2024, сума відсотків становить 4 735,24 грн, списанню підлягають із сплаченої суми кошти у розмірі відсотків 4 735,24 грн, а різниця 3 846,76 грн (8 582,00 грн – 4 735,24 грн) підлягає списанню в рахунок тіла кредиту, і станом на 19.05.2024 сума тіла кредиту становить 9 878,24 грн (13 725,00 грн – 3 846,76 грн).
У період з 19.05.2024 по 20.08.2024 необхідно здійснювати нарахування відсотків у розмірі 1,5% від суми тіла кредиту 9 878,24 грн і сума відсотків у вказаний період становить 13 780,01 грн ((9 878,24 грн х 1,5% ) х 93 дні ).
У період з 21.08.2024 по 28.01.2025 нарахування відсотків необхідно здійснювати за відсотковою ставкою 1% від суми тіла кредиту 9 878,24 грн, що становить 15 903,97 грн ((9 878,24 грнх1%) х 161 день).
Із наведеного слідує, що загальний розмір заборгованості за період з 04.04.2024 по 28.01.2025 , який підлягає до стягнення становить 39 562,22 грн (9 878,24 грн +13 780,01 грн +15 903,97 грн), з яких 9 878,24 грн – заборгованість за тілом кредиту, 29 683,98 грн заборгованість за відсотками.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до зміни, шляхом зменшення розміру заборгованості з 57 718,00 грн до 39 562,22 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
Позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково, а саме на 68,54 %, то позивач має право на відшкодування пропорційно задоволеним вимогам: сплаченого судового збору у сумі 1 660,31 грн (2 422,40 грн х 68,54 %).
За подачу апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в розмірі 3 633,60 грн.
Оскільки апеляційну скаргу відповідача задоволено частково та зменшено розмір суми, що підлягає стягненню із нього, позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» має бути компенсовано 1 143,13 грн. (3633,60 грн х 31,46 %) судового збору.
Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку, сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, застосувавши зустрічне зарахування, колегія суддів вважає за доцільне стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 517,18 грн. (1 660,31 грн. – 1 143,13 грн).
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Небилиці Ростислава Васильовича - задовольнити частково.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 січня 2026 року - змінити, зменшивши розмір заборгованості за кредитним договором № 1375-7522 від 04.04.2024, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» , з 57 718,00 грн. до 39 562,22 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»судовий збір у розмірі 517,18 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча         О.В. Карпенко

Судді          О.М. Новіков 

Т.Л. Фетісова