Справа № 146/1392/25
Провадження № 22-ц/801/148/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мороз І. С.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року	Справа № 146/1392/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів: Панасюка О. С., Берегового О. Ю.,
за участю секретаря судового засідання Козюми Д. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником – адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною, на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 23 жовтня 2025 року у с-щі Томашпіль суддею цього суду Морозом І.С., дата складання повного тексту судового рішення не відома, 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі – ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 15.04.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1  за допомогою веб-сайту (https://credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1381-3407. 
Відповідно до умов цього кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 25 000 грн; строк кредитування - 300 днів базовий період - 14 днів, знижена процентна ставка - 1,20 % в день; стандартна процентна ставка – 1,50 % в день.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надало відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушила взяті на себе зобов`язання, не повернула в повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконала в повному обсязі грошові зобов`язання перед кредитодавцем.
Станом на 26.08.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача (із врахуванням програми лояльності) складає 121 890 грн, що складається з простроченої заборгованість за кредитом – 24 000 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 97 890 грн.
За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, а також витрати зі сплати судового збору. 
23.10.2025 року рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області вищевказаний позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1381-3407 від 15.04.2024 року у розмірі 121 890 грн.
Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Цокало Т.М., подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване судове рішення змінити шляхом зменшення стягнутої заборгованості за вищевказаним кредитним договором з 121 890 грн до 112 890 грн.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що для розрахунку заборгованості по відсоткам за кредитними договором суд першої інстанції повинен був застосовувати максимальну денну процентну ставку в 1% відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування». 
Скаржник вважає, що встановлений розмір процентної ставки у кредитному договорі № 1381-3407 від 15.04.2024 року в розмірі 3,5% не відповідав умовам чинного законодавства на момент укладення такого кредитного договору, а тому розмір нарахованих відсотків за кредитним договором має бути зменшений.
Разом з тим, на адресу апеляційного суду від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, - без змін.
В заперечення проти апеляційної скарги представник позивача зазначає, що позивачем дотримано всіх вимог чинного законодавства на момент укладення кредитного договору, а саме денна процентна ставка, визначена договором, не перевищувала встановленого законодавством обмеження.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, рішення суду в частині позовних вимог щодо стягнення із відповідача тіла кредиту апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині не оскаржується. 
Апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що 15.04.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1  за допомогою веб-сайту (https://credos.com.ua), було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1381-3407 (зворот а.с. 9-18).
Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджених наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 69-П від 23.11.2022 року, які є невід`ємною частиною договору, встановлюється порядок укладення кредитного договору, а саме: заявник на сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс», здійснює заповнення заявки на отримання кредиту, вказавши всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення (п. 4.2 Правил). Після отримання повідомлення про прийняте рішення заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою, що є пропозицією у розумінні ч .4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно до ч. 5 вказаної статті, включає умови, викладені у цих правилах, які є невід`ємною частиною договору. Після тримання оферти, заявнику надається одноразовий ідентифікатор. Заявник повідомляє кредитодавця про повне та безумовне прийняття оферти в електронній формі в особистому кабінеті, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразового ідентифікатора; підтвердження укладання договору у формі електронного документа заявник отримує в особистому кабінеті. Після отримання оферти договір відповідно до ч. 6, ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається підписаним (п.п. 5.1,5.2 Правил) (а.с. 19-26).
Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії № 1381-3407 від 15.04.2024 року, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит, шляхом відкриття невідновлюваної кредитної лінії для задоволення особистих потреб позичальника (п. 2 договору про відкриття кредитної лінії), на наступних умовах: загальний розмір кредитного ліміту - 25 000 грн (п. 4.1); строк кредитування - 300 днів, договір в частині виконання зобов`язань діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 4.9); базовий період за кредитом - 14 днів (п. 4.4); стандартна процентна ставка – 1,50 % в день (п. 4.6); реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає 27 138, 17 % (п.4.9); орієнтована загальна сума вартості кредиту складає 129 101, 10 грн та включає проценти за користування кредитом (п.4.11); знижена процентна ставка – 1,20% за кожен день протягом першого базового періоду (п.10.2).
З копії довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту по договору № 1381-3407 від 15.04.2024 року за допомогою системи LIQPAY вбачається, що 15.04.2024 року здійснено платіж № 2450391509 на платіжну картку ОСОБА_1  у розмірі 25 000 грн. (а.с. 35).
З розрахунку заборгованості встановлено, що за період з 15.04.2024 року по 28.04.2024 року нарахування процентів відбувалось за зниженою процентною ставкою 1,20%, що передбачено п. 10.2. кредитного договору за кожен день користування кредитом протягом базового періоду. Також за період з 29.04.2024 року по 08.02.2025 року було застосовано стандартну процентну ставку 1,50 % у зв`язку із простроченою заборгованістю, оскільки відповідачем не було внесено жодного платежу на погашення заборгованості. Також вбачається, що після закінчення строку дії кредитного договору, який сплинув 09.02.2025 року, заборгованість по процентам не нараховувалася (зворот а.с. 35-38).
Суд першої інстанції, стягуючи із відповідача прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 97 890 грн за кредитним договором № 1381-3407 від 15.04.2024 року, виходив з їх обґрунтованості та доведеності.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно із ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому, як визначено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
В силу частин 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Згідно із положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно із Законом України від 22.12.2023 року № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі – Закон № 3498-IX), було доповнено частиною п`ятою, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. 
Закон № 3498-IX набрав чинності 24.12.2023 року.
Водночас, скаржник, посилаючись на те, що встановлений розмір процентної ставки у кредитному договорі в розмірі 3,5% не відповідав умовам чинного законодавства на момент укладення кредитного договору, не врахував, що умовами кредитного договору № 1381-3407 від 15.04.2024 року було визначено стандартну процентну ставку у розмірі 1,50 % в день та знижену процентну ставку – 1,20 % за кожен день протягом базового періоду.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. 
Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 року (дати набрання чинності Законом № 3498-IX), денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору.
Оскільки кредитний договір № 1381-3407 був укладений 15.04.2024 року, тобто впродовж перших 120 днів після набрання чинності Законом № 3498-IX, встановлення процентної ставки не більше 2,5 % у відповідних кредитних договорах відповідало нормам чинного законодавства.
Тому апеляційний суд вважає безпідставним посилання скаржника на існування суперечності між встановленою кредитним договором відсотковою ставкою та положеннями ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», за якою максимальний розмір денної відсоткової ставки не може перевищувати 1%.
Отже, нарахування відсотків за користування кредитом було правомірним, яке підтверджується умовами кредитного договору та доказами кредитної заборгованості.
Відтак, з огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу спору, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, у зв`язку із чим підстави для його скасування, з посилань, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому, відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану її представником – адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною, залишити без задоволення, а рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2025 року – без змін.
Понесені скаржником, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, судові витрати залишити за ним.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України

Головуючий        О. В. Ковальчук

Судді:        О. С. Панасюк

О. Ю. Береговий