ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 335/2034/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2025 року в адміністративній справі №335/2034/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Інспектор 1-го взводу 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- 

ВСТАНОВИВ:

03.03.2025 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла адміністративна справа за адміністративним позовом ОСОБА_2 , в якому позивач просить визнати протиправною і скасувати постанову від 23.02.2025 серії ЕНА № 4136083 про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 510,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Адміністративний позов обґрунтований посиланням на те, що позивач не вчиняв інкримінованого йому порушення Правил дорожнього руху, а саме не проїжджав перехрестя на заборонний жовтий сигнал світлофора, оскільки насправді жовтий сигнал світлофору увімкнувся в момент, коли автомобіль позивача вже перетнув стоп-лінію, призначену для зупинки транспортних засобів перед світлофором, після чого звершив поворот праворуч. Крім того, позивач посилався на те, що працівники поліції, які їхали позаду його автомобіля, не вмикали світлового сигнального пристрою, не подавали команди зупинитись на місці одразу після виявлення ознак ймовірного правопорушення, а наздогнали його приблизно через кілометр після місця події, де і розглянули справу. При цьому працівник поліції, який склав оскаржувану постанову, не взяв до уваги доводи позивача і не надав їм оцінки, не надав позивачу можливість скористатись професійною правничою допомогою, не застосував стандарт доказування «поза розумним сумнівом» в умовах, коли на наявному у працівника поліції відеозаписі немає чіткого зображення того, що позивач проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофору.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2025 року в адміністративній справі №335/2034/25 - позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - інспектора 1-го взводу 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення– залишино без задоволення.
Вважаючи вказану постанову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов. Посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення без додержання норм матеріального та процесуального права. Вказує, що рухався на автомобілі Ford Mustang, державний номер НОМЕР_1 , при цьому зазначаючи, що відеозапис є не чітким, також зауважує, що при детальному перегляді відеозапису взагалі неможливо визначити марку та модель автомобіля, чим неможливо встановити його належність позивачеві.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕНА № 4136083 по справі про адміністративне правопорушення від 23.02.2025, винесеною поліцейським 1-го взводу 2-ї роти 2-го батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Проценко Е.Е., позивач був визнаний винуватим у тому, що 23.02.2025 об 18 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом Ford Mustang, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя проспекту Соборного та проспекту Марії Приймаченко у м. Запоріжжя (біля будинку № 186 по проспекту Соборному) на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху. Цією постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Позивач вважає протиправною постанову серії ЕНА № 4136083 від 23.02.2025 року звернувся до суду з позовом.
Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Пунктом 8.7.3.ґ ПДР України встановлено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Колегія суддів наголошує, водій зобов`язаний безумовно виконувати вимоги правил дорожнього руху та вимоги дорожніх знаків, у тому числі п. 8.7.3.ґ ПДР України, оскільки недотримання таких вимог створює потенційну загрозу для інших учасників руху.
З аналізу відеозапису вбачається зафіксований рух транспортного засобу темного кольору, однак не видно ані марки автомобіля, ані державного номерного знаку, отже неможливо встановити його належність саме позивачеві.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що наданий відповідачем відеозапис, із-за відсутності на останньому належної фіксації події адміністративного правопорушення, не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження факту адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем.
Колегія суддів звертає увагу, що Європейський Суд з прав людини своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом. 
Отже, зважаючи на те, що відповідачем не надано суду належних доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, колегія суддів приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови та наявність підстав для її скасування.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову.
Статтею 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Так, позивачем, за подання позовної заяви сплачено 605,60 грн., а за подання апеляційної скарги 908,40 грн.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 1 514 грн.
Керуючись ст.ст. 77, 243, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2025 року в адміністративній справі №335/2034/25- скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправною і скасувати постанову від 23.02.2025 серії ЕНА № 4136083 про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 510,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 514 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя А.О. Коршун