ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року  
м. Черкаси  

Справа № 925/1558/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Азот" 
до Акціонерного товариства "Черкасиобленерго"
про стягнення 9253413,28 грн.

Представники учасників справи:
Позивач – Чижов К.Л., адвокат; 
Відповідач – Мельник А.С.

Секретар судового засідання Сидоренко О.А.
Суддя Гладун А.І.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії учасників справи та суду. 

1.1. 16.12.2025 Приватне акціонерне товариство "Азот" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Акціонерного товариства "Черкасиобленерго". 

1.2. Змістом позову є майнова вимога про стягнення 9253413,28 грн, зокрема 7013687,25 грн інфляційних втрат з 01.11.2022 до 31.10.2025 та 2239726,03 грн 3% річних за період з 06.12.2022 до 30.11.2025 за прострочення виконання грошового зобов`язання.

1.3. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що надав відповідачу безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у розмірі 25000000,00 грн. Відповідно до умов укладеного сторонами договору відповідач був зобов`язаний повернути фінансову допомогу до 30.09.2016. Відповідач у встановлений договором строк зобов`язання з повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги не виконав. За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просив стягнути 3% річних та інфляційні втрати.

1.4. 23.12.2025 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Суд ухвалив справу розглянути у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив о 10:20 04.02.2026.

1.5. 03.02.2026 відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. (а.с. 38) 

1.6. 04.02.2026 у підготовчому засіданні взяв участь представник позивача адвокат Ведмідь П.В. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився.

1.7. Представник позивача адвокат Ведмідь П.В. у підготовчому засіданні заперечив проти задоволення клопотання відповідача та відкладення розгляду справи.

1.8. 04.02.2026 суд ухвалив визнати причину неявки представника відповідача неповажною та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Зміст ухвали суд виклав у протоколі судового засідання від 04.02.2026.

1.9. 04.02.2026 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті об 11:00 24.02.2026.

1.10. 23.02.2026 відповідач подав до суду додаткові пояснення, у яких ствердив, що на договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №285-304 від 15.09.2016 розповсюджується дія пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України. Відповідач звернув увагу, що Верховний Суд у постанові від 06.09.2023 у справі №910/8349/22 вже робив висновки щодо застосування вказаного пункту Цивільного кодексу України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів, зокрема, до договору про надання поворотної фінансової допомоги – позики. Аналогічна позиція відповідача узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду викладеною у постанові від 28.05.2025 у справі №578/970/22 та постановою Пленуму Верховного Суду від 07.02.2025 №6 "Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України про звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, у вигляді обов`язку сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення". Отже, на думку відповідача позивач безпідставно нарахував 3% річних та інфляційні втрати за порушення виконання грошового зобов`язання за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, оскільки у період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до відповідача, як сторони договору, застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України. (а.с. 50-51)

1.11. 24.02.2026 у судовому засіданні взяли участь представник позивача адвокат Чижов К.Л. та представник відповідача Мельник А.В.

1.12. Представник позивача адвокат Чижов К.Л. у судовому засіданні просив відкласти розгляд справи та надати час для ознайомлення з поясненнями відповідача.

1.13. 24.02.2026 суд ухвалив суд ухвалив надати відповідачу дозвіл на подання письмових пояснень щодо окремого питання, яке виникло під час розгляду справи, та долучити подані відповідачем пояснення до матеріалів справи. Встановити позивачу строк тривалістю 5 днів для подання письмових пояснень на письмові пояснення відповідача. Суд ухвалив відкласти розгляд справи у судовому засіданні до 11:30 17.03.2026. 

1.14. 10.03.2026 позивач подав до суду заперечення на пояснення відповідача, у яких ствердив, що строк повернення фінансової допомоги за договором закінчився 30.09.2016. Однак впродовж майже 10 років відповідач не виконав зобов`язання за договором. Позивач просив врахувати, що умови укладеного договору не передбачають звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасне повернення фінансової допомоги та не змінюють строки її повернення і не ставлять у залежність від зобов`язань відповідача перед третіми особами. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови). ). Отже, позивач вважав, що відповідач не може бути звільнений від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України на підставі норми пункту 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, оскільки дана норма не розповсюджується на спірні правовідносини, а її застосування буде суперечити принципам господарського судочинства, Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. (а.с. 68-71)

1.15. 13.03.2026 відповідач подав до суду додаткові пояснення, у яких вказав, що поняття поворотної фінансової допомоги і позики визначенні саме для Податкового кодексу України відповідно до п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. Водночас, правовідносини, що виникли за договором безпроцентної фінансової допомоги не є податковими. Отже, для встановлення їх належності (відмінності) правовідносинам, що виникають за договором позики потрібно керуватись нормами Цивільного кодексу України. На думку відповідача твердження позивача, наведені у запереченні, є помилковими та такими, що не ґрунтуються на положеннях норм матеріального права та існуючій судовій практиці. (а.с. 77-79)

1.16. 17.03.2026 у судовому засіданні взяли участь представник позивача адвокат Чижов К.Л. та представник відповідача Мельник А.С.

1.17. 17.03.2026 суд розпочав розгляд справи по суті.

1.18. Представник позивача адвокат Чижов К.Л. просив позов задовольнити повністю.

1.19. Представник відповідача Мельник А.С. у судовому засіданні просила відмовити у позові повністю.

1.20. 17.03.2026 суд завершив розгляд справи по суті, ухвалив відкласти ухвалення та проголошення судового рішення у справі до 09:35 27.03.2026.

1.21. 27.03.2026 у судовому засіданні взяли участь представник позивача адвокат Чижов К.Л. та представник відповідача Мельник А.С.

1.22. 27.03.2026, керуючись частиною 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення суду у справі №925/1558/25.

Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

2. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

2.1. Предметом позову позивача до відповідача є майнова вимога про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

2.2. Підставами позову є обставини, якими позивач доводить прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.

2.3. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

2.4. Предметом доказування у справі є обставини виникнення між сторонами зобов`язання з надання безповоротної фінансової допомоги; зміст та правова природа зобов`язання, що виникло між сторонами; прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання; розмір невиконаного грошового зобов`язання; період прострочення виконання грошового зобов`язання; порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

3. Обставини, які не підлягають доказуванню у справі.

3.1.  Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

3.2. 19.02.2019 Господарський суд Черкаської області ухвалив рішення суду у справі №925/1383/18, яким позов Публічного акціонерного товариства "АЗОТ" задовольнив частково. Стягнув з Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" на користь Публічного акціонерного товариства "АЗОТ" 25000000,00 грн неповернутої фінансової допомоги, 7678669,43 грн інфляційних втрат за період з 01.10.2016 до 30.11.2018, 1665921,85 грн 3% річних за період з 01.10.2016 до 20.12.2018, 515168,87 грн судових витрат зі сплати судового збору. Рішення суду набрало законної сили 18.03.2019. 

3.3. 11.04.2023 Господарський суд Черкаської області ухвалив рішення суду у справі №17-14-01/1494(925/43/23), яким позов Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" задовольнив повністю. Стягнув з Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" на користь Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" 2969178,08 грн 3% річних за період з 21.12.2018 до 05.12.2022, 12814194,61 грн інфляційних втрат за період з 01.12.2018 до 31.10.2022, 236750,59 грн судового збору. Рішення суду набрало законної сили 28.06.2023.

3.4. У рішенні суду від 19.02.2019 у справі №925/1383/18 суд встановив, що 15.09.2016 ПАТ "АЗОТ" (позикодавець) та ПАТ "Черкасиобленерго" (позичальник) уклали договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №285-304.

3.5. Відповідач не виконав своє зобов`язання за договором та не повернув позивачу у строк до 30.09.2016 25000000,00 грн фінансової допомоги, яка становила предмет майнових вимог позивача до відповідача у справі №925/1383/18. 

3.6. Позивач та відповідач є учасниками справ №925/1383/18, №17-14-01/1494(925/43/23) та №925/1558/25.

3.7. Враховуючи норми частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу не підлягають доказуванню під час розгляду справи №925/1558/25 обставини:

- виникнення між позивачем та відповідачем майнового господарського зобов`язання на підставі договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №285-304 від 15.09.2016;

- виконання позивачем свого обов`язку та надання відповідачу поворотної фінансової допомоги у розмірі 25000000,00 грн;

- прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення безвідсоткової фінансової допомоги; 

- розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача перед позивачем становив 25000000,00 грн.

4. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі. 

4.1. На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

4.1.1. 15.09.2016 Публічне акціонерне товариство "Азот" (позикодавець) та Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" (позичальник) уклали договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №285-304, згідно з пунктом 1.1 якого позикодавець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати позичальнику грошові кошти без нарахування відсотків за їх користування в розмірі, визначеному у п. 2.1 цього договору, а позичальник зобов`язався повернути допомогу у визначений цим договором строк. (а.с. 12-13)

Розмір фінансової допомоги становить 25000000,00 грн (пункт 2.1 договору).

У пункті 4.2 договору сторони визначили строк повернення фінансової допомоги до 30 вересня 2016 року.

4.1.2. За розрахунком позивача відповідач за прострочення виконання грошового зобов`язання повинен сплатити 7013687,25 грн інфляційних втрат з 01.11.2022 до 31.10.2025 та 2239726,03 грн 3% річних за період з 06.12.2022 до 30.11.2025 (а.с. 10-11)

4.2. Відповідач доказів на спростування доводів позивача не подав.

4.3. Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

4.4. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

4.5. На підставі поданих позивачем доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані позивачем докази суд визнає належними.

4.6. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів"). 

4.7. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, позивач подав письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані позивачем отримані з порушенням закону. Докази подані позивачем суд визнає допустимими.

4.8. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи

4.9. Подані позивачем докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані позивачем, суд визнає достовірними.

4.10. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 

4.11. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

4.12. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

5. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

5.1. Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 

5.2. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

5.3. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

5.4. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

5.5.  Враховуючи обставини, що не підлягають доказуванню, належність, допустимість та достовірність доказів, поданих позивачем, суд, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, визнає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та визнає встановленими наступні обставини:

5.5.1. між сторонами виникло майнове господарське зобов`язання на підставі договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №285-304 від 15.09.2016;

5.5.2. позивач виконав свій обов`язок та надав відповідачу поворотну фінансову допомогу у розмірі 25000000,00 грн;

5.5.3. відповідач не виконав грошове зобов`язання та не повернув позивачу фінансову допомогу в строк встановлений договором;

5.5.4. розмір невиконаного зобов`язання відповідача становить 25000000,00 грн.

6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

6.1.  Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

6.2. Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини позики.

6.3. Відповідно до частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

6.4. Відповідно до частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

6.5. Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

6.6. Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

6.7. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

6.8. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

6.9. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

6.10. Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 

6.11. Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

6.12. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

6.13. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки

6.14. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

6.15. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права (статті 625 ЦК України), викладені в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №756/3966/17, Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

6.16. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

6.17. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

6.18. Відповідно до статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

7. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

7.1.  Передумовою спору є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору про надання безвідсоткової фінансової допомоги.

7.2.  Причиною виникнення спору є невиконання відповідачем зобов`язання з повернення фінансової допомоги у строк встановлений договором.

7.3. Звертаючись з позовом, позивач прагне захистити своє майнове право та стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

7.4. На підставі договору про надання безвідсоткової фінансової допомоги у відповідача виник обов`язок повернути позивачу фінансову допомогу.

7.5. Відповідач не виконав своє зобов`язання за договором та не повернув позивачу фінансову допомогу у строк встановлений договором до 30.09.2016.

7.6. Розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача становить 25000000,00 грн.

7.7. Рішенням суду, що набрало законної сили у зв`язку з не виконанням відповідачем грошового зобов`язання з повернення фінансової допомоги з відповідача на користь позивача стягнуто 25000000,00 грн неповернутої фінансової допомоги, 7678669,43 грн інфляційних втрат за період з 01.10.2016 до 30.11.2018, 1665921,85 грн 3% річних за період з 01.10.2016 до 20.12.2018. 

7.8. Рішенням суду, що набрало законної сили у зв`язку з подальшим невиконанням грошового зобов`язання з відповідача на користь позивача за прострочення виконання грошового зобов`язання стягнуто 2969178,08 грн 3% річних за період з 21.12.2018 до 05.12.2022, 12814194,61 грн інфляційних втрат за період з 01.12.2018 до 31.10.2022. 

7.9. Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

7.10. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування , їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

7.11. Суд враховує, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Рішення суду про стягнення боргу не є підставою припинення зобов`язання, що виникло між сторонами.

7.12. Станом на день звернення з позовом відповідач грошове зобов`язання з повернення фінансової допомоги в розмірі 25000000,00 грн не виконав.

7.13. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

7.14. Відповідно до усталеної позиції Верховного Суду за змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

7.15. У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу укладеного договору та закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

7.16. За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. 

7.17. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

7.18. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

7.19. За розрахунком позивача відповідач за прострочення виконання грошового зобов`язання повинен сплатити 2239726,03 грн 3% річних за період з 06.12.2022 до 30.11.2025 (803424,66 грн за період з 06.12.2022 до 31.12.2023 за 391 день, 750000,00 грн за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 за 366 днів, 686301,37 грн за період з 01.01.2025 до 30.11.2025 за 334 дні) та 7013687,25 грн інфляційних втрат за період з листопада 2022 року до жовтня 2025 року (25000000,00 грн (сума боргу) х 1,28054749 – 25000000,00). (а.с. 10-11)

7.20. Згідно з підпунктом 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

7.21. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

7.22. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (частина перша статті 1049 ЦК України).

7.23. Верховний Суд у постанові від 28.05.2025 у справі №578/970/22, порівнюючи диспозицій норм підпункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України та статті 1046 Цивільного кодексу України дійшов висновку про наявність спільних ознак правових відносин, що виникають на підставі обох договорів та, відповідно, їх несуперечливе правове регулювання. Верховний Суд виснував, що договір поворотної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики, а тому під час вирішення спору потрібно керуватися положеннями Цивільного кодексу України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики.

7.24. Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

7.25. Верховний Суд у постанові від 06.09.2023 у справі №910/8349/22, здійснюючи аналіз положень пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" та статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, дійшов висновку (п. 24), що на договір про надання поворотної фінансової допомоги розповсюджується дія пункту 18 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.

7.26. У постанові від 07 лютого 2025 року №6 "Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України про звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, у вигляді обов`язку сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення" Пленуму Верховного Суду дійшов висновку, що обґрунтованих підстав для звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України про звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, у вигляді обов`язку сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, немає.

7.27. Висновки щодо застосування пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів про те, що дія зазначеного пункту поширюється на договори про надання поворотної фінансової допомоги наведені Верховним Судом у постановах: від 06.09.2023 у справі №910/8349/22 (договір позики); від 18.10.2023 у справі №706/68/23 (кредитний договір); від 12.06.2024 у справі №910/10901/23 (сплата відсоткового доходу за облігаціями); ухвалі Верховного Суду від 27.06.2024 у справі №910/13689/23 (усі види кредитних (позикових) боргових зобов`язань перед юридичними та фізичними особами).

7.28. Тлумачення змісту пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення"Цивільного кодексу України свідчить, що законодавець передбачив особливості регулювання наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Такі особливості виявляються: 1) в період існування особливих правових наслідків – дія воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) у договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. До них належать договір позики, кредитний договір, у тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Вони полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення. Якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошових зобов`язань за такими договорами, то вони підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

7.29. Відповідно до цивільного законодавства та усталеної практики Верховного Суду індекс інфляції – це не частина суми боргу, а компенсаційна складова, яка є додатковою виплатою до основної суми боргу. Тому пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України законодавець передбачив звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, зокрема, і від стягнення інфляційних втрат на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

7.30. Отже, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування до відповідача, як сторони договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України. 

7.31. Пункт 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України не може розглядатись як порушення права кредитора на мирне володіння майном, оскільки такі заходи мають тимчасовий характер та спрямовані на захист інтересів боржника в умовах воєнного стану.

7.32. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 7013687,25 грн інфляційних втрат за період з 01.11.2022 до 31.10. 2025 та 2239726,03 грн 3% річних за період з 06.12.2022 до 30.11.2025 за прострочення виконання грошового зобов`язання суд визнає необґрунтованими та доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

8. Розподіл судових витрат.

8.1.  Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

8.2. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 138801,20 грн на підставі платіжної інструкції № 51474 від 05.12.2025. (а. с. 6)

8.3. У позові позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 138801,20 грн.

8.4. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 

8.5. Оскільки у позові позивачу відмовлено судовий збір у розмірі 138801,20 грн, сплачений за подання позовної заяви, суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 14, 129, 130, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
У позові Приватного акціонерного товариства "Азот" до Акціонерного товариства "Черкасиобленерго" відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення суду складене 06.04.2026.

Суддя А.І. Гладун