ЄУН 387/1500/25
Номер провадження по справі 2-др/387/4/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2026 року       селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді Солоненко Т. В.
із секретарем судового засідання Косюг І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без виклику сторін в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області заяву представника позивача - адвоката Суліменко Т.А. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Відомча воєнізована охорона» про визнання протиправним та скасування наказу №НОР-Зн-56/7 від 18.06.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ». 
В С Т А Н О В И В :
02 лютого 2026 року представник позивача - адвокат Суліменко Т.А., через систему «Електронний суд», подала заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 31600 грн.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Добровеличківського суду Кіровоградської області від 27.01.2026 у справі № 387/1500/25 задоволено позов ОСОБА_1 . Ухвалено визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника загону виробничого структурного підрозділу «Знам`янський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №НОР-Зн-56/7 від 18.06.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »; стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Стороною позивача в позовній заяві до складу судових витрат включено витрати на правову допомогу, розмір яких, відповідно до орієнтовного розрахунку, склав 20 000,00 грн. У свою чергу, розмір фактично понесених судових витрат є більшим через систематичну неявку представника відповідача, що призвело до відкладень судових засідань чого сторона позивача не могла передбачити на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Тому сторона позивача просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 31600,00 грн..
Ухвалою суду від 03.02.2026 заяву представника позивача - адвоката Суліменко Т.А. про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду у порядку письмового провадження без виклику учасників справи з призначенням судового засідання на 14:00 год. 13.02.2026.
09.02.2026, через систему ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача – адвоката Бабака А.В. надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.
13.02.2026, через систему ЄСІТС «Електронний суд», від представника позивача – адвоката Суліменко Т.А. надійшли додаткові пояснення з наведенням заперечень на клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши матеріали на обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, судом встановлено наступне.
В провадженні Добровеличківського районного суду Кіровоградської області перебувала справа № 387/1500/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Відомча воєнізована охорона» про визнання протиправним та скасування наказу №НОР-Зн-56/7 від 18.06.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ». 
Рішенням Добровеличківського суду Кіровоградської області від 27.01.2026 позов ОСОБА_1 задоволено. Ухвалено визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника загону виробничого структурного підрозділу «Знам`янський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №НОР-Зн-56/7 від 18.06.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »; стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Судом не вирішено питання про розподіл витрат позивача на професійну правову допомогу.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьоїстатті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до частини другоїст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьоїстатті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
В позовній заяві наведено орієнтовний розрахунок витрат позивача на правову допомогу, розмір яких склав 20 000,00 грн.
В судовому засіданні 22.01.2026, в судових дебатах представник позивача – адвокат Суліменко Т.А. вказала, що заява про вирішення питання про стягнення судових витрат, понесених ОСОБА_1 , буде подана після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З наведеного слідує, що стороною позивача дотримано положень наведених вище норм щодо порядку та строків звернення до суду з заявою про відшкодування витрат та правничу допомогу.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Як зазначається у ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
З матеріалів справи вбачається, що професійну правничу допомогу позивачу надавала адвокат Суліменко Т.А. на підставі Договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Суліменко Т.А..
На підтвердження зазначених витрат представником позивача, окрім копії Договору про надання правничої допомоги від 13.10.2026 надано: ордер серія ВА №1131168 від 30.10.2025; копію Додаткової угоди №1 від 13.10.2025 до Договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025; копію додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025; копії розрахункових квитанцій серія ААБГ №008278 від 10.11.2025 на суму 2000,00 грн, серія ААБГ №008276 від 18.09.2025 на суму 8000,00 грн, серія ААБГ №008277 від 03.11.2025 на суму 8000,00 грн, серія ААБГ №008274 від 16.09.2025 на суму 1600,00 грн, серія ААБГ №008281 від 22.01.2026 на суму 5000,00 грн, серія ААБГ №008280 від 23.12.2025 на суму 7000,00 грн, серія ААБГ №008279 від 03.12.2025 на суму 2000,00 грн.
Відповідно п. 1.1. Договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025, предметом Догорору є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта які полягають у надання Клієнту правничої інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складанні заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру з питань оскарження рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
За змістом п. 1.2. Договору, надання правничої допомоги здійснюється у наступних формах: консультації; складанні процесуальних документів; участь в судових засіданнях; інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльністю та виконанням цього Договору.
Розділом 2 Договору визначено права та обов`язки сторін.
В пункті 3.1. Договору сторони визначили, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги Клієнту.
Порядок обчислення гонорару та гонорару успіху, їх розміру, порядок сплати тощо визначаються сторонами шляхом укладення Додтакової угоди до цього Договору про надання правничої допомоги, а також Додаток 1 (п.3.2. Договору).
Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає Клієнт. Виключенням є гонорар успіху. (п. 3.3. Договору).
У Додатку № 1 до Договору погоджено перелік та вартість послуг, яка визначається виходячи з мінімальної заробітної плати встановленої чинним законодавством України на день надання послуги.
Додатковою угодою №1 від 13.10.2025 до Договору визначено розмір, порядок і строки оплати гонорару у справі про оскарження рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до переліку та вартості послуг, наведених в заяві про ухвалення додаткового рішення, Адвокатом було надано наступні послуги:
1.Консультація адвоката з вивченням поданих клієнтом документів та подальшим укладенням договору про надання правничої допомоги 13.10.2025 (вартість послуги 1600 грн відповідно до Додатку 1 до Договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025 розділ «консультація» в усній формі при наданні Клієнтом документів у день отримання консультації, розрахункова квитанція ААБГ№008274 від 18.09.2025). 
2. Складання позовної заяви яка була подана до суду 18.09.2025 (ухвалою суду від 06.10.2025 було відкрито провадження № справі № 387/1500/25) (вартість послуги 8000 грн відповідно до Додатку 1 до Договору про надання правничої Документ сформований в системі «Електронний суд» 01.02.2026 5 допомоги від 13.10.2025 розділ «Позовна заява» складання позовної заяви немайнового характеру, розрахункова квитанція №ААБГ№008276 від 18.09.2025).
3. Заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді від 30.10.2025 (подання заяви входить до складу дій необхідних для підготовки до справи та включено у вартість позовної заяви та відповіді на відзив).
4. Клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження від 04.11.2025 (у задоволенні клопотання було відмовлено).
5. Відповідь на відзив яка також містила заяву про виклик свідків 03.11.2025 (ухвалою від 03.12.2025 було задоволено та викликано свідків) (вартість послуги 8000 грн відповідно до Додатку 1 до Договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025 розділ «Інші заяви з процесуальних питань» складання відповіді на відзив (немайнового характеру) розрахункова квитанція ААБГ№008277 від 03.11.2025).
6. Заява про участь у справі в режимі ВКЗ від 04.11.2025 (ухвалою суду від 06.11.2025 заява була задоволена, подання заяви входить до складу дій необхідних для підготовки до справи та включено у вартість позовної заяви та відповіді на відзив).
7. Заява про участь у справі в режимі ВКЗ від 02.12.2025 (ухвалою суду від 02.12.2025 заяву було задоволено, подання заяви входить до складу дій необхідних для підготовки до справи та включено у вартість позовної заяви та відповіді на відзив). 
8. Участь в судових засіданнях: 10.11.2025 на 9 год 30 хв судове засідання було розпочато за участі представника позивача поза межами приміщення суду; представник відповідача до суду не з`явився; засідання було відкладено. Вартість послуги склала 2000 грн відповідно до Додатку 1 до Договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025 розділ «Участь в суді І інстанції» у справах до 5 позовних вимог, квитанція ААБГ №008278 від 10.11.2025; 
03.12.2025 на 14 год 10 хв судове засідання було розпочато за участі представника позивача поза межами суду; представник відповідача до суду не з`явився; засідання було розпочато, вирішено заяву про виклик свідків, відкладено згідно з ПСЗ на 23.12.2025, визнано обов`язковою явку представника відповідача. Вартість послуги склала 2000 грн відповідно до Додатку 1 до Договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025 розділ «Участь в суді І інстанції» у справах до 5 позовних вимог, квитанція ААБГ№008279 від 03.12.2025; 
23.12.2025 на 13 год 10 хв судове засідання було розпочато за участі представника позивача у приміщенні суду, забезпечено явку одного зі свідків; представник відповідача до суду не з`явився; засідання було відкладено на 22.01.2026 на 13 год. 20 хв. Вартість послуги склала 5000 грн. з яких 2000 грн відповідно до Додатку 1 до Договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025 розділ «Участь в суді І інстанції» у справах до 5 позовних вимог та 3000 грн відповідно до ч. 5 Додаткової угоди № 1 у разі відрядження, квитанція ААБГ№008280 від 23.12.2025; 
22.01.2026 на 13 год. 20 хв. було розпочато судове засідання за участі представника позивача у приміщенні суду, допитано другого свідка, представник відповідача до суду не з`явився, ухвалою від 22.01.2025 суд постановив оголосити про перехід до стадії ухвалення судового рішення. Вартість послуги склала 5000 грн з яких 2000 грн відповідно до Додатку 1 до Договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025 розділ «Участь в суді І інстанції» у справах до 5 позовних вимог та 3000 грн ч. 5 Додаткової угоди № 1 у разі відрядження, розрахункова квитанція ААБГ №008281 від 22.01.2026. 
Отже загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу склав 31600 грн.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04), заявник має право на відшкодування витрат у розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений (справа "Немайстер проти Австрії), у рішенні "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Суд зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №916/893/21.
Суд зазначає, що представником позивача здійснювався належний юридичний супровід клієнта під час судового розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява №72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 зазначив: «Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони».
Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона, то якщо вона не заперечує, у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт (постанова КГС ВС від 24.11.2020 у справі №911/4242/15).
Представник відповідача – адвокат Бабак А.В., у клопотанні від 09.02.2026, просить зменшити розмір витрат на правову допомогу, вважаючи, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. 
Окремо представник відповідача зауважує на необхідності застосування ч. 3 ст. 138 ЦПК України при визначенні розміру компенсації за витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників відповідно до встановлених КМУ граничних розмірів та недоведеність понесення таких витрат. Також вважає, шо компенсація за добові, що є складовою витрат на відрядження, не передбачена цивільним процесуальним кодексом України. 
Окрім того, представник відповідача заперечує щодо покладення на сторону відповідача послуги з консультації та вивчення документів вартістю 1 600 грн та послуга зі складання позовної заяви вартістю 8 000 грн, які надані поза межами дії Договору б/н від 13.10.2025 про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом Суліменко Т.А. та ОСОБА_1 та не створюють зобов`язань щодо стягнення на користь позивача, 9600 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. 
Також представник відповідача вважає, що заявлений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу в частині складання відповіді на відзив на суму вартості послуги в розмірі 8 000 грн. 00 коп. є завищений і такий, що не відповідає критерію співмірності виконаних адвокатом послуг на наданих суду документів, які б стверджували про надану послугу та обгрунтування ціни послуги.
Представник позивача у письмових поясненнях заперечує проти доводів представника відповідача, наголошуючи на наступному.
Щодо стягнення витрат на відрядження. Стаття 138 ЦПК України містить граничні розміри компенсації за витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників. Постановою № 590 від 27.04.2006 Кабінет Міністрів України передбачив такі розміри згідно з додатком до якої компенсація у цивільних справах пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. Проте вказана постанова не може бути застосована до вирішення питання стягнення компенсації за надану правничу допомогу у межах розгляду справи за позовом ОСОБА_1 , оскільки передбачає саме період проживання у населеному пункті на період розгляду справи. Отже, для застосування вказаної постанови необхідним є наявність одразу обох умов – переїзду та винаймання житла. Посилання представника відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» взагалі є недопустимими, оскільки зазначений нормативно-правовий акт стосується визначеного кола осіб до яких адвокат ніяким чином не відноситься. 
Щодо отримання консультації та складання позовної заяви до укладення договору, представник позивача зазначає, що відповідно до положень частин першої, другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках : надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) . Отже чинним законодавством (профільним законом) чітко встановлено, що адвокат може надавати консультації без укладення договору у письмовій формі. Оскільки після отримання консультації у ОСОБА_1 виникла необхідність у подальшому захисті своїх прав адвокатом шляхом звернення до суду, між позивачем та адвокатом було укладено письмовий договір, який передбачає можливість отримання консультації (п. 1.1., 1.2. Договору про надання правничої допомоги). Наведене не є порушенням закону. 
Відповідачем не наведено об`єктивних спростувань і вартості послуги за виготовлення відповіді на відзив. Вказаний письмовий процесуальний документ по суті справи є одним з основних документів, у яких містяться доводи на спростування позиції відповідача, у межах якого також було заявлено клопотання про виклик свідків, наведено спростування дотримання відповідачем порядку повідомлення позивача про прийнятий наказ тощо. Відповідь на відзив у справі не містила ознак тотожності позовній заяві, була виконана після вивчення нових для позивача доказів (поданих відповідачем). Отже складання вказаного документи було об`єктивно необхідним, як і підготовка до складання відповіді на відзив. 
Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Надавши оцінку доказам щодо розподілу відповідних витрат, застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених заявником до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, складність та значення для сторін цієї справи, суд вважає, що зазначені витрати відповідають критеріям пропорційності, добросовісності, розумності та справедливості.
У той же час, при дослідженні матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача про розподіл судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги в частині витрат на консультацію адвоката з вивченням поданих клієнтом документів загальною вартістю 1600,00 грн. та складання позовної заяви загальною вартістю 8000,00 грн., оскільки вказані послуги в часових рамках передують укладенню Договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025.
Суд погоджується з доводами представника позивача щодо того, що адвокат може надавати консультації без укладення договору у письмовій формі. Проте, надання консультації, у даному випадку, не може слугувати підставою покладення витрат позивача на правову допомогу на відповідача.
При цьому суд зважає на положення ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за якими адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Як підставу відшкодування витрат позивача на правову допомогу представником позивача вказано Договір про надання правничої допомоги від 13.10.2025.
На представництво інтересів ОСОБА_1 за Договором № б/н про надання правничої допомоги від 13.10.2025 адвокатом Суліменко Т.А. 30.10.2025 видано ордер серії ВА № 1131168.
До того ж, позовна заява ОСОБА_1 до АТ «Українська лазізниця» в особі філії «Відомча воєнізована охорона» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності підписана позивачем ОСОБА_1 17.09.2025.
Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для стягнення з відповідача винагороди адвоката за надані послуги (гонорару) в сумі 9600грн. відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 13.10.2025.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати, пов`язані з проїздом з міста Кропивницького до селища Добровеличківка для участі в судових засіданнях 23.12.2025 та 22.01.2026. 
При цьому представник позивача посилається на ч.5 Додаткової угоди до Договору, за змістом якої, у разі необхідності відрядження Адвоката до іншого населеного пункту, Клієнт оплачує 3000,00 грн за поїздку та несе додаткові витрати пов`язані з проїздом Адвоката (витрати на пальне, на квитки, послуги таксі тощо).
Суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі, в даному випадку на відповідача.
До того ж, стороною позивача не підтверджено належними та допустимим доказами понесення таких витрат, оскільки не надано первинних документів на підтвердження дійсного та необхідного розмір витрат, пов`язаних із приїздом адвоката, що не узгоджуються з положеннями ст.138 ЦПК України. Відтак, вказані витрати, в розмірі 6000,00 грн, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
Враховуючи вищенаведене, у сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати на правову допомогу в розмірі 16000,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1-19,137-141,263-265,268,270,352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ :
Заяву представника позивача – адвоката Суліменко Т.А. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №387/1500/25 за позовом ОСОБА_1 Акціонерного до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Відомча воєнізована охорона" про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000( шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок. 
В іншій частині заяви відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач – Акціонерне товариство «Українська залізниця (м. Київ, вулиця Єжи Гедройця, 5, 03150, код ЄДРПОУ 40075815) в особі філії «Відомча воєнізована охорона» (місто Київ, вулиця Стадіонна, 6а, 03049).

Рішення складено та підписано 19.02.2026

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО