Справа № 639/808/26
Провадження № 1-кп/639/214/26

В И Р О К
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
24 лютого 2026 року       м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42026222030000007 від 09.01.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високий Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
ОСОБА_3 , будучи достеменно обізнаним про введення воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань РФ продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення на територію України, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», вчинив злочин проти власності на території Новобаварського району міста Харкова за наступних обставин.
Так, 06 листопада 2025 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_3 перебував на відкритій ділянці поряд з будинком № 10 по вулиці Миколи Бажана в місті Харкові, де зустрів свого малознайомого ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. У ході бесіди ОСОБА_3 побачив, що у потерпілого ОСОБА_5 випадково випав на землю з кишені вдягнутих на ньому штанів мобільний телефон «РОСО М5 Green», модель 22071219СG, 4GB RАМ 64 GB RОМ, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .
У цей момент у ОСОБА_3 виник раптовий злочинний умисел, спрямований таємне викрадення вищевказаного мобільного телефону.
Надалі, ОСОБА_3 попрощався з потерпілим ОСОБА_5 , впевнившись у тому, що потерпілий далеко відійшов від нього, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди власнику майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу ОСОБА_3 взяв мобільний телефон та поклав його до кишені.
При цьому, ОСОБА_3 усвідомлював, що мобільний телефон не вийшов із володіння ОСОБА_5 , а також, що в телефоні мається сім-картка, яку слід розцінювати як індивідуальну ознаку майна, за якою можна визначити його власника.
Тобто, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи можливості заявити про знахідку до Національної поліції України, усвідомлюючи, що існує реальна можливість з`ясувати інформацію про законного власника мобільного телефону, не вжив цих заходів.
Після цього, ОСОБА_3 покинув місце вчинення злочину, вимкнув вказаний мобільний телефон, викинув сім-картку у смітник, звернув його на свою користь та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на суму 3 815 грн 33 коп, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 140/26 від 23.01.2026.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорює.
Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що 06.11.2025 він зустрів свого знайомого ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. У ході бесіди він побачив, що в ОСОБА_5 випадково випав на землю з кишені вдягнутих на ньому штанів мобільний телефон. Надалі попрощався з ОСОБА_5 , після чого шляхом вільного доступу взяв мобільний телефон та поклав його до кишені. Вказаний мобільний телефон надалі здав у ломбард.
Обвинувачений ОСОБА_3 зазначає, що вину в інкримінованому злочині він визнає повністю та у вчиненому щиро розкаюється.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

ІІІ. Висновки суду
Під час судового розгляду учасники судового провадження вважали за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, оскільки ОСОБА_3 повністю визнає вину у вчиненні цього кримінального правопорушення.
При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення – злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

V. Мотиви суду при призначенні покарання
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, неодружений, будь-яких осіб на утриманні не має, має постійне місце проживання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, піддав критичній оцінці свої протиправні дії та у вчиненому щиро розкаюється, по справі відсутні обставини, які обтяжують покарання, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі та без його ізоляції від суспільства.
Таким чином, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VІ. Цивільний позов у кримінальному провадженні
Вирішуючи по суті позовну заяву потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 6 000 грн., суд враховує такі обставини.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди на суму 6 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання обвинуваченим ОСОБА_3 .
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 6 000 грн. підлягає задоволенню.

VІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 до 07:00 наступного дня, до дати набрання вироком законної сили, але на строк не більше ніж на 2 місяці.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, тобто з 24 лютого 2026 року.
На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Продовжити стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який було застосовано на підставі ухвали слідчого судді Новобаварського районного суду міста Харкова від 28.01.2026, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_3 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 до 07:00 наступного дня, до дати набрання вироком законної сили, але на строк не більше ніж на 2 місяці, тобто до 24 квітня 2026 року.
Позовну заяву потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , спричинену матеріальну шкоду у розмірі 6 000 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь судового експерта ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_6 , процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 400,00 грн. (чотириста гривень 00 копійок).
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя         ОСОБА_1