ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/14805/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року (суддя О.В. Врона)
у справі № 160/14805/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.04.2025 про відмову у призначенні пенсії №047150026566 позивачу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 11.04.2025 призначити позивачу пенсію незалежно від віку на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, зарахувавши до періоду його роботи прохідником підземним за провідними професіями в АТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 12.07.2006 по 07.04.2025 - 18 років 8 місяців 27 днів період його роботи у ПрАТ Трест «Кривбасшахтопроходка»: гірником на підземних роботах 3 17.11.2003 по 30.06.2004 (7 місяців 14 днів), прохідником на підземних роботах з 01.07.2004 по 10.07.2006 (2 роки 10 днів);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплачувати призначену з 11.04.2025 позивачу пенсію незалежно від віку на пільгових умовах за Списком №1 згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого працездатність. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.04.2025 про відмову у призначенні пенсії №047150026566 позивачу;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 11.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
В решті позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що загальний період роботи позивача прохідником на підземних роботах повний робочий день за провідними професіями становить: 2 роки 10 днів + 18 років 8 місяців 27 днів= 20 років 9 місяців 7 днів, що більше, ніж 20 років.
До періодів роботи за провідними професіями підлягає зарахуванню період роботи за непровідними професіями (25 років) з 17.11.2003 по 30.06.2004 (7 місяців 14 днів) гірником на підземних роботах у ПрАТ «Трест Кривбасшахтопроходка».
При взаємному зарахуванні період роботи за провідними професіями станом на 11.04.2025 становить: 20 років 9 місяців 7 днів (період роботи за провідними професіями) + 7 місяців 14 днів (період роботи за непровідними професіями) =21 рік 4 місяці 23 дні.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправильно обраховано пільговий стаж позивача.
Крім того, суд встановив, що при призначенні і обрахунку пенсії позивача підлягають застосуванню норми абз.3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Суд зауважив, що виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Суд звернув увагу, що призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.
Враховуючи наведене, а також дискреційні повноваження пенсійного фонду в питаннях призначення та нарахування пенсії, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 11.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог.
Скаржник вказує, що ефективний спосіб захисту права повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам. Зауважує, що суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктом владних повноважень, має можливість обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права. Вважає, що відсутність зазначення в резолютивній частині рішення суду першої інстанції про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу спірні періоди пільгового стажу призведе до того, що позивачу за наслідком повторного розгляду заяви від 11.04.2025 пенсія не буде призначена. Звертає увагу, що не призначення позивачу саме шахтарської пенсії, не здійснення нарахування та виплати її за рішенням суду призведе до повторного звернення позивача до суду. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 11.04.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою і документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 047150026566 від 18.04.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Головним управлінням Пенсійного фонду зазначено, що пенсійний вік, визначений пунктом 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - незалежно від віку. Вік заявника 46 років 11 місяців 18 днів.
Відповідно до пункту 3 статті 114 розділу XIV «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону №1058-IV право на пенсію незалежно від віку мають працівники безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за списком робіт і професій, затверджуваним КМУ від 31.03.1994р. № 202, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.
Встановлено, що страховий стаж особи становить 40 років 8 місяців 19 днів, в тому числі пільговий стаж роботи складає: 20 років 18 років 8 місяців 26 днів, Список 1 – 2 роки 1 місяць 15 днів, з урахуванням кратності складає 24 роки 8 місяців 26 днів.
Позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Не погодившись з рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 047150026566 від 18.04.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Судом першої інстанції задоволено адміністративний позов в частині визнання протиправним та скасування рішення № 047150026566 від 18.04.2025. Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується та згідно положень ч.1 ст.308 КАС України апеляційним судом не переглядається.
Колегія суддів звертає увагу, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.
За правилами ст. 82 цього Закону документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1058-IV, як зазначено в його преамбулі, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Відповідно до п.4.7 наведеного вище Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Таким чином, прийняття рішення про призначення позивачу пенсії за віком залежить від результатів розгляду поданих позивачем і наявних у пенсійному органі документів, що віднесено до виключної компетенції органу Пенсійного фонду України і виключає зобов`язання відповідача в примусовому (судовому) порядку прийняти відповідне, конкретне рішення.
Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Згідно з ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до Рекомендацій № К(80)2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980, термін «дискреційне повноваження» означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.
Отже, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Оскільки рішення про призначення (перерахунок) пенсії приймається органом Пенсійного фонду в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів, прийняття такого рішення є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, втручання до яких з боку суду не відповідатиме завданням адміністративного судочинства і є неприпустимим.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, оскільки пенсійний орган, приймаючи спірне рішення про відмову в призначенні пенсії, не здійснив належним чином обрахунок пільгового стажу позивача, тобто не реалізував свої дискреційні повноваження з цього питання. 
Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції надав правову оцінку та зробив відповідні висновки стосовно пільгового стажу, який має бути зарахований позивачу, а також щодо наявності у позивача права на обрахунок пенсії із застосуванням норм абз.3 ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV і ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
За цих обставин, оскільки суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення, розрахунку пенсій громадянам, керуючись приписами ст. 5 та 245 КАС України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача, без втручання суду в дискреційні повноваження відповідача, є саме зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивача від 11.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
Виходячи з наведеного, доводи позивача про те, що його права таким способом захисту не буде відновлено, а спір не буде вирішено, є помилковими, ґрунтуються на припущеннях, які ніяким чином не мотивовані.
При цьому суд зауважує, що відповідно до ч.2 ст.14, ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. 
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі № 160/14805/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров