ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4602/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач або ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 08.08.2025 за № 241670061649 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати періоди проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зоні посиленого радіологічного контролю, а саме: з 28.07.1973 по 10.03.2000 для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, призначити та виплачувати позивачу пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з дати звернення із заявою про призначення пенсії 01.08.2025.
1.2. Ухвалою суду від 29.09.2025 року даний позов залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.
1.3. Ухвалою суду від 01.10.2025 року по справі відкрите спрощене провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 01 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ.
2.2. Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області №241670061649 від 08 серпня 2025 року, яке отримала 01.09.2025 року особисто, відмовлено у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Рішення обґрунтовано тим, що однією із обов`язкових умов для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796 є постійно проживати чи постійно працювати в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року не менше 4 років. Документами підтверджено факт проживання зоні посиленого радіологічного контролю 04 роки 04 місяці 06 днів, що дає право на зниження пенсійного віку згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV на 3 роки.
2.3. Із вказаним рішенням позивач не погоджується, адже відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Пунктом 2 цієї правової норми передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.
2.4. Наголошує, що довідкою від № 617 від 07 липня 2025 року, яка видана Старостинським округом № 9 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області підтверджено факт постійного проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 28.07.1973 по 10.03.2000. Відповідно до З урахуванням викладеного, рішення ГУ ПФУ у Львівській області №241670061649 від 08 серпня 2025 року про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач у свою чергу має право на зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки вказаною довідкою підтверджено проживання у зонах гарантованого добровільного відселення з 1986 року по 10.03.2000.

Позиція відповідача

2.5. До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на наступне.
2.6. Так зазначає, що умовою для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ є наявність страхового стажу необхідної тривалості. Так, згідно абзацу першого частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіологічного контролю, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років. 
2.7. Страховий стаж особи становить 33 рік 03 місяців 02 дні. 
2.8. Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796 є постійно проживати чи постійно працювати в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років. 
2.9. Документами підтверджено факт проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 – 04 роки 04 місяців 06 днів, що дає право на зниження пенсійного віку згідно статті 26 Закону № 1058 на 3 роки. Право на призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону №796-ХІІ особа матиме з 29.07.2030 року. У разі повторного звернення за призначення пенсії з додатковими документами, право на пенсійну виплату буде переглянуто. 
2.10. Відтак, з огляду на викладене, вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 241670061649 від 08.08.2025 про відмову у призначенні пенсії, прийнято із дотриманням та у відповідності до норм та вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України.
2.11. Щодо вимоги щодо зарахувати періоди проживання ОСОБА_1 , у зоні посиленого радіологічного контролю, а саме: з 28.07.1973 по 10.03.2000 для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, то повідомляє, що Довідкою від 06.07.2023 № 632, виданою Старостинським округом № 9 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області жительці с. Підвисоке Коломийського району Івано-Франківської області про те, що воно проживала на території зони посилення радіологічного контролю з 28.07.1973 по 10.01.2000 року. Село Підвисоке одержувало статус ІV категорії, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106. Згідно із дипломом НОМЕР_1 навчалася у Чернівецького державного університету імені Ю. Федьковича з 1990 року по 1995 року. 
2.12. Водночас, факт реєстрації в населеному пункті не свідчить про проживання чи роботу в такому населеному пункті. Таким чином, підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіаційного забруднення.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін судом встановлено, що ОСОБА_1 01.08.2025 року звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 року №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ).
За принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 про призначення пенсії була передана на розгляд до ГУ ПФУ у Львівській області. 
3.2. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення від 08.08.2025 року № 241670061649 про відмову у призначенні пенсії.
У вказаному рішенні ГУ ПФУ у Львівській області від 08.08.2025 року № 241670061649 зазначено те, що однією із обов`язкових умов для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ є постійно проживати чи постійно працювати в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років. Документами підтверджено факт проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 – 04 роки 04 місяців 06 днів, що дає право на зниження пенсійного віку згідно статті 26 № 1058-IV на 3 роки. Право на призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону №796-ХІІ особа матиме з 29.07.2030 року.

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
4.2. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
4.3. Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
4.4. За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
4.5. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
4.6. Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
4.7. Відповідно до статті 10 цього Закону особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
4.8. Умови призначення пенсії за віком встановлено статті 26 Закону № 1058-IV.
4.9. У свою чергу, Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 року №796-XII (далі – Закон №796-XII, в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії).
4.10. Згідно зі статтею 49 Закону №796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
4.11. За приписами статті 15 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
4.12. Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
4.13. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:
- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - зменшення віку 10 років;
- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів зменшення віку 8 років;
- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - зменшення віку 5 років.
4.14. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: потерпілі від Чорнобильської катастрофи:
- евакуйовані з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році - 10 років
- евакуйовані з інших територій зони відчуження у 1986 році - 8 років
- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років - 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років
- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років
- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
- особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що виконувалися за урядовими завданнями - 2 роки.
При цьому, згідно примітки статті 55 Закону №796-XII початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
4.15. Суд зазначає, що спір між позивачем і відповідачами у даній справі виник щодо наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону №796-XII.
Так, суд звертає увагу на те, що зменшення пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов:
1) початкова величина зниження пенсійного віку 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період;
2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 3 роки проживання, роботи.
Водночас, застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 років.
4.16. Матеріалами справи підтверджується, що 30 грудня 1992 року ОСОБА_1 видано посвідчення громадянина (громадянки), яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 р., четвертої категорії, посвідчення серія НОМЕР_2 . 
4.17. Згідно позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 30 серпня 2022 року у справі №357/6372/17 відповідно до п.п. 2, 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.
4.18. Таким чином, наявність посвідчення підтверджує факт проживання позивача в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше чотирьох років, а тому такий факт свідчить про наявність у позивача права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону №796-XII за наявності вищезазначених умов.

4.19. Щодо застосування початкової величини зниження пенсійного віку 2 роки та розрахунку зменшення віку 1 рік зменшення пенсійного віку за 3 роки проживання, роботи суд зазначає наступне.
4.21. Верховний Суд України в постановах від 21.11.2006 у справі № 21-1048во06, від 04.09.2015 у справі №690/23/15-а, а також Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17, від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 18.06.2020 у справі №404/5266/16-а (2-а/404/29/17), від 30 серпня 2022 року у справі № 357/6372/17 дійшов наступних висновків:
«…єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи...».
4.22. У оскаржуваному рішенні відповідачем наголошено, що документами підтверджено факт проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 – 04 роки 04 місяців 06 днів, що дає право на зниження пенсійного віку згідно статті 26 Закону №1058-IV на 3 роки. 
4.23. Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно довідки № 617 від 07 липня 2025 року, яка видана Старостинським округом № 9 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , жительці с. Підвисоке Коломийського району Івано-Франківської області, констатовано те, що вона постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 28.07.1973 по 10.03.2000.
4.24. Згідно доводів представника відповідача, довідка не підлягає врахуванню, адже факт реєстрації в населеному пункті не свідчить про проживання чи роботу в такому населеному пункті. Таким чином, підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіаційного забруднення. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 572/245/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17.
4.25. Однак суд вважає такі доводи безпідставними, адже у довідці № 617 від 07 липня 2025 року, яка видана Старостинським округом № 9 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, констатовано, що позивач постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 28.07.1973 по 10.03.2000, а не була зареєстрована в населеному пункті.
4.26. Відповідно, висновки Верховного Суду, зокрема, у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17 не є релевантними до спірних правовідносин, адже у справі № 572/456/17 досліджувалася довідка, в якій викладено лише факт реєстрації в населеному пункті.
4.27. Таким чином, з урахуванням того, що довідкою № 617 від 07 липня 2025 року, яка видана Старостинським округом № 9 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, підтверджується факт постійного проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 28.07.1973 по 10.03.2000, то суд приходить до висновку про доцільність застосування при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу як початкової величини зниження пенсійного віку 2 роки, так і зменшення пенсійного віку (на 1 рік за 3 роки проживання, роботи) у максимальному розмірі 5 років.
4.28. За таких обставин суд вважає оскаржуване рішення відповідача протиправним, відтак таке підлягає скасуванню
4.29. Щодо звуження прав на отримання пенсії суд зазначає наступне. Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 4 червня 2019 року № 2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.
4.30. Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).
4.31. За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011.
4.32. У справі “Трегубенко проти України” (заява № 61333/00, пункт 53) Суд вказав, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, зокрема “інтерес суспільства” та “умови, передбачені законом”. Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав суд, “справедливий баланс” має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе “індивідуальний і надмірний тягар”.
4.33. Таким чином, позбавлення права на пенсію або звуження обсягу цього права має здійснюватися на підставі принципу верховенства права (закону, який не повинен суперечити принципам верховенства права має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм).
4.34. У контексті предмету спору, Європейським судом з прав людини сформовано підхід щодо застосування принципу “належного урядування”.
4.35. Так, в рішенні від 20 травня 2010 року у справі “Лелас проти Хорватії” (заява № 55555/08) ЄСПЛ наголосив, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу” (пункт 74).
4.36. Отже, принцип “належного урядування” без сумніву є дотичним і до означених пенсійних спорів. Адже особа-пенсіонер чи майбутній пенсіонер, як приватна особа, не має у своєму розпорядженні ані державного апарату, ані владних функцій. Зоною відповідальності саме держави є те, щоб пенсії при призначені були правомірно нараховані та своєчасно поновлені й виплачені. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок порушення принципу “неналежного урядування”.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якими є відповідачі.
5.2. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
5.3. Відповідачами у цій справі не доведено суду правомірність рішення від 08.08.2025 року № 241670061649 про відмову у призначенні пенсії.
5.4. Поряд з цим, щодо обраного позивачем способу захисту, то суд зазначає наступне. Так, здійснення призначення пенсії та визначення розміру пенсії, який підлягає виплаті на користь позивача, належить до компетенції відповідачів і суд не має повноважень здійснювати його розрахунок до моменту проведення такого розрахунку відповідачами. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правомірінсть рішення, дій чи бездіяльності відповідача у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. 
5.5. Відповідно, обраний позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з дати звернення із заявою про призначення пенсії 01.08.2025 є передчасним.
5.6. Відтак, враховуючи положення частини 3 статті 245 КАС України щодо права суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також положення частини 2 статті 9 КАС України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідним у цій справі вийти за межі позовних вимог і з метою надання ефективного захисту порушеному права позивача, зобов`язати відповідача:
- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 року №796-ХІІ, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.
5.7. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню частково з підстав викладених у його мотивувальній частині.
5.8. Суд також зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. В силу частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
6.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією №2.321888113.1 від 23.09.2025 року.
6.3. Суд звертає увагу на те, що позов задоволено частково, відтак, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути судові витрати (судовий збір) у сумі 605,60 грн. (пропорційно задоволеним вимогам) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 08.08.2025 року № 241670061649 про відмову у призначенні пенсії.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 року №796-ХІІ, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.
4. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:
Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, код ЄДРПОУ 13814885).

Суддя О.В. Анісімов