Справа № 517/406/26
Провадження № 1-кп/517/35/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року с-ще Захарівка Одеської області

Захарівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні без виклику учасників судового провадження в залі суду в с-щі Захарівка Одеської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12026168390000013 від 18.02.2026 року у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новомихайлівка Красноокнянського району Одеської області, українки, гр. України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 125 ч. 1 КК України та ст. 125 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2026 року приблизно біля 22 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на території свого домоволодіння по АДРЕСА_1 , де також знаходилась ОСОБА_4 , де у неї виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Надалі, ОСОБА_3 , знаходячись на території домоволодіння, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та бажаючи їх настання, наблизилась до ОСОБА_4 та долонею лівої руки нанесла останній декілька ударів по обличчю та тулубу, від яких остання впала. Вказаними умисними діями ОСОБА_3 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4 , у вигляді синців на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, на зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині та закритого перелому кісток носа з наявністю синців на нижній і верхній повіці лівого ока та верхній повіці правого ока, забитої рани над верхньою губою зліва, які спричинили за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів і не більше 21 дня та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
За таких обставин, своїми діями ОСОБА_3 вчинила дії, передбачені ч. 2 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, після спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , 17 лютого 2026 року, приблизно о 22 годині 35 хвилин, у ОСОБА_3 , яка знаходилась на вулиці біля свого домоволодіння по АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязнених відносин виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . З цією метою ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та бажаючи їх настання, підійшла до ОСОБА_5 та кулаками обох рук нанесла останньому декілька ударів по спині і голові. Вказаними умисними діями ОСОБА_3 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_5 , у вигляді синців на правій бічній поверхні тулуба в верхній третині, на зовнішній поверхні правого передпліччя в середній та нижній третині, подряпин на лівій бічній поверхні шиї, над лівою бровою, на голові в скроневій ділянці праворуч, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
За таких обставин, своїми діями ОСОБА_3 вчинила дії, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками умисне легке тілесне ушкодження.
Частиною 2 ст. 12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
У відповідності до санкції ч.1 ст.125 КК України, останньою передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Отже, враховуючи, що санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти (тобто не більше трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, то кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК є кримінальним проступком.
Відповідно санкції ч.2 ст.125 КК України, останньою передбачене основне покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до одного року, або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.
Тому, враховуючи, що санкцією ч.2 ст.125 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі до ста (тобто не більше трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, то кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК є кримінальним проступком.
Відповідно до ч.2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, тому у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта додано письмову заяву підозрюваної ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_6 , у якій ОСОБА_3 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України, вона беззаперечно визнає; згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні без її участі.
У вказаній заяві захисником ОСОБА_6 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваною, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.
Також до обвинувального акта додано письмові заяви потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у яких вони зазначають, що згодні на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України. Ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , заяву ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_6 , в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням її клопотання та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України вразі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінальних проступків, відтак, кваліфікує дії останньої за ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження та за ч. 2 ст. 125 КК України, як спричинення потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно медичних довідок, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога перебуває, а на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п. 31). 
Відповідно характеристики з місця проживання ОСОБА_7 за № 144 від 05.03.2026року вбачається, що ОСОБА_3 характеризується посередньо (а.к.п 30).
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує її особу, яка є громадянкою України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікаря-нарколога перебуває, а у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжували б покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченої ОСОБА_3 , її віку, того, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, її щирого каяття, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують її покарання, а також конкретних обставин та причин вчинення кримінального правопорушення, суд у відповідності до вимог КК та передбачених ним санкцій вважає, що з метою виправлення ОСОБА_3 та запобігання нових кримінальних правопорушень достатнім буде призначення покарання у виді максимального штрафу, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, тобто остаточне покарання призначити саме на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу. Водночас, суд вважає, що в даному випадку таке покарання, як штраф, буде достатнім і таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинені кримінальні правопорушення.
Цивільний позов не заявлено.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувалася та під вартою не трималася, запобіжні заходи відносно неї не застосовувалися.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Також у кримінальному провадженні відсутні процесуальні витрати.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 368, 373-374, 376, 381-382, 392- 395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винною  ОСОБА_3  у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України і призначити їй покарання:
за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Захарівський районний суд Одеської області з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: