ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2026 року  Справа № 918/1202/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Миханюк М.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 у справі № 918/1202/24 
за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі:
- Рівненської обласної ради
- Західного офісу Держаудитслужби
до відповідачів:
- Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ"
- Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів 

ВСТАНОВИВ:
1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 у справі №918/1202/24.
1.2. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 у справі №918/1202/24 задоволено позов Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Рівненської обласної ради, Західного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ", Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів.
1.3. Визнано недійсними укладені до Договору на постачання природного газу № 41АВ337-508-21 від 29 січня 2021 року, укладеного між Комунальним підприємством "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ":
Додаткову угоду № 1 від 08 лютого 2021 року 
Додаткову угоду № 2 від 17 травня 2021 року 
Додаткову угоду № 3 від 19 травня 2021 року 
Додаткову угоду № 4 від 22 червня 2021 року 
Додаткову угоду № 5 від 22 червня 2021 року 
Додаткову угоду № 6 від 12 липня 2021 року 
Додаткову угоду № 7 від 14 липня 2021 року 
Додаткову угоду № 8 від 16 липня 2021 року 
Додаткову угоду № 9 від 03 вересня 2021 року 
Додаткову угоду № 10 від 06 вересня 2021 року 
Додаткову угоду № 11 від 07 вересня 2021 року 
Додаткову угоду № 12 від 01 жовтня 2021 року 
Додаткову угоду № 13 від 04 жовтня 2021 року 
Додаткову угоду № 14 від 05 жовтня 2021 року 
Додаткову угоду № 15 від 06 жовтня 2021 року 
Додаткову угоду № 16 від 25 жовтня 2021 року 
Додаткову угоду № 17 від 26 жовтня 2021 року 
Додаткову угоду № 18 від 27 жовтня 2021 року
1.4. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" на користь Рівненської обласної ради в дохід місцевого бюджету кошти у розмірі 102 522,32 грн. та 15 932,12 грн. 
1.5. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" та з Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради на користь Рівненської обласної прокуратури на відповідний розрахунковий рахунок по 23012,80 грн. (з кожного відповідача) - судового збору.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
2.1. 29.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (Постачальник) та Комунальним підприємством "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради (Споживач) укладено Договір №41АВ337-508-21 на постачання природного газу. 
2.1.1. В подальшому були укладені Додаткові угоди, якими внесено зміни у пункт 3.2 Договору, щодо зміни ціни за 1 тис. куб. метрів газу. ТОВ "Рівнегаз Збут" листами "Щодо зміни ціни на природний газ" повідомляло Комунальне підприємство, що у зв`язку зі зростанням вартості природного газу на ринку України ТОВ "Рівнегаз Збут" має намір збільшити ціну за один кубічний метр природного газу. Внаслідок укладення 18 додаткових угод відбулось збільшення ціни за одиницю товару на понад 318% від ціни, визначеної сторонами при укладенні Договору. Укладення додаткових угод №№ 2-18 призвело до перевищення допустимої межі збільшення ціни за одиницю товару (10%), що визначена Законом. 
2.2. Згідно актів приймання-передачі природного газу ТОВ "Рівнегаз Збут" поставив природний газ Комунальному підприємству загальним обсягом 35 782,44 куб.м, на загальну суму 440 496,40 грн. з ПДВ. За таких обставин, внаслідок неправомірного збільшення ціни на природний газ шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 118 454 грн. 44 коп. 
2.3. В акті ревізії Управління Західного офісу Держаудитслужби у Рівненській області № 13-17-04-06/45 від 26.02.2024що внаслідок підписання оскаржуваних додаткових угод завдано матеріальну шкоду загальному фонду обласного бюджету на суму 102 522,32 грн. 32 коп. та загальному фонду державного бюджету на суму 15932,12 грн. 
2.4. На переконання прокурора, додаткові угоди № 2-18 до договору укладені всупереч положенням Закону України "Про публічні закупівлі". Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) оспорюваних додаткових угод, на підставі яких ці кошти витрачено, такому суспільному інтересу не відповідає.
2.4.1. Укладенням додаткових угод до договору постачання природного газу порушені матеріальні інтереси, оскільки з урахуванням додаткових угод інтернатом фактично отримано менший обсяг газу у порівнянні з первісним договором за значно вищою ціною. Відповідно до положення КЗ "Рівненський психоневрологічний інтернат" Рівненської обласної ради, власником інтернату є територіальні громади сіл, селищ, міст Рівненської області в особі Рівненської обласної ради. За своїм правовим статусом інтернат є комунальним закладом та фінансується з обласного бюджету. Однак, ні інтернат, ні Рівненська обласна рада, як власник, жодних заходів щодо оскарження вищезазначених додаткових угод та стягнення коштів не вживали.
2.5. Судом встановлено, що Рівненська обласна рада не є стороною правочинів. Порушення інтересів держави обґрунтовано укладенням Комунальним підприємством "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради додаткових угод всупереч вимог чинного законодавства і інтересам держави, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару. Прокуратура обґрунтувала правомірність звернення до суду з даним позовом.
2.6. Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону № 922-VIII істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
2.6.1. Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону № 922-VIII видно, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
2.6.2. Норма Закону України "Про публічні закупівлі" редакції до 19.04.2020 не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку.
2.6.3. Зазначена норма була змінена Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель" № 114-IX від 18.09.2019 (Закон № 114-ІХ), яким Закон № 922-VIII було викладено в новій редакції. У новій редакції зазначена норма була викладена в пункті 2 частини 5 статті 41 Закону № 922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.
2.6.4. В новій редакції вказана норма не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.
2.7. Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно із частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.
2.8. Згідно із частиною 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
2.9. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
2.10. Пунктом 3.2 Договору передбачено, що ціна 1 тис. куб. метрів газу без урахування податку на додану вартість становить 7 363 грн. 42 коп., крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 136,576 гривень. Ціна 1 тис. куб. метрів природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 7 500,00 гривень. Податок на додану вартість становить 1 500,00 гривень. Всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 9 000,00 гривень.
2.11. Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Судом враховано, що у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.
2.11.1. Листи Рівненської торгово-промислової палати не є належними доказами на підтвердження коливання ціни на природний газ, оскільки, зазначені документи лише констатують рівень загальних ринкових цін на газ на певну дату та не доводять їх коливання. 
2.11.2. Збільшення ціни природного газу у додаткових угодах по відношенню до погодженої у договорі ціни здійснено з порушенням ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема п. 2 ч. 5 ст. 41 цього Закону, яким встановлена не лише вимога пропорційного збільшення ціни за одиницю товару по відношенню до збільшення ціни товару на ринку, а й 10-відсоткове обмеження такого збільшення.
2.12. Динаміка зміни ціни за договором у відсотковому значенні становила на 318 %. При цьому судом звертається увага на те, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку природного газу, враховуючи діяльність відповідача, на момент підписання основного договору відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на природний газ, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до договору.
2.13. Сторонами не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі. Зміна ціни згідно з оспорюваними додатковими угодами є безпідставною, суперечить принципам максимальної економії та ефективності, встановлених ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі", від так наявні підстав для визнання оспорюваних додаткових угод недійсними відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України. ТОВ "Рівнегаз Збут" необґрунтовано, без надання належних доказів, у супереч вимог статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" збільшено ціну товару шляхом укладення додаткових угод № 1-18. Відтак, додаткові угоди № 1-18 до договору на постачання природного газу від 29.01.2021, які суперечать нормам ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі", судом визнано недійсними.
2.14. Щодо заявленої заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача коштів у розмірі 118 454,44 грн. Сторонами підписано 18 додаткових угод, якими змінено ціну природного газу в бік збільшення до 362 680 грн. 97 коп. з ПДВ за 1 тис. куб. м., що становить 318 % від початкової ціни товару, визначеної сторонами при укладенні договору на постачання природного газу.
2.15. Оскільки зазначені додаткові угоди № 1-18 є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між відповідачами щодо ціни природного газу, поставленого за договором № 41АВ337-508-21 на постачання природного газу від 29.01.2012, мали регулюватись п. 3.2. договору, згідно з яким ціна за одиницю природного газу складає 9 000,00 грн. за 1 тис. куб з ПДВ. Від так, грошові кошти в сумі 118 454,44 грн. є такими, що безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України. Доказів повернення вказаних коштів матеріали справи не містять. Надмірно сплачені кошти в сумі 118 454,44 грн. стягуються з відповідача - 1 в дохід місцевого бюджету.
3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.
3.1. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ", 05.05.2025 через систему "Електронний суд", звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх2042/25 від 06.05.2025), в якій просить: скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 у справі №918/1202/24 в частині стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" 118 454,44 грн.
3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду від 15.04.2025 у справі № 918/1202/24 в оскаржуваній частині, винесене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи. 
3.3. Щодо обставин даного спору апелянт зазначає, що за результатом проведення переговорної процедури, у відповідності до Закону України "Про публічні закупівлі" був укладений Договір №41АВ337-508-21 постачання природного газу від 29.01.2021 (Договір). Ціна 1 тис. куб. метрів газу без урахування податку на додану вартість становить 7363,42 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 136,576 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 7500,00 грн. Податок на додану вартість становить 1500,00 грн. Всього ціна за 1 тис. куб. метра природного газу становить 9000,00 грн (п.3.2. Договору). Окремо, у вказаному пункті, Сторони передбачили порядок зміни ціни протягом дії Договору та продублювали положення Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема: щодо збільшення ціни відповідно до пункт 2 частини 5 статті 41 Закону. Визначений Договором порядок зміни ціни на природний газ повністю відповідає Закону України "Про публічні закупівлі" та висловленою позицією уповноваженого органу у сфері публічних закупівель, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, у листі від 24.11.2020 № 3304-04/69987-06 щодо зміни істотних умов договору про закупівлю відповідно до частини 5 статті 41 вказаного Закону.
3.4. Апелянт зазначає, що починаючи з січня 2021 року мала місце стійка тенденція до суттєвого зростання ціни на природний газ, при цьому коливання ціни на ринку газу України в сторону збільшення щомісячно складало понад 10% від попередньої ціни, яка була на момент проведення процедури закупівлі, що підтверджується інформацією у Довідках Рівненської ТПП (додаються), які надавались на запит апелянта. Зокрема, останній зауважує, що крім наданих довідок Рівненської ТПП, госпіталь керувався листами Департаменту ЖКГ енергетики та енергоефективності Рівненської ОДА. Відтак, Сторони Договору, враховуючи аномальне збільшення ціни на природний газ у 2021 році, правомірно уклали додаткові угоди до Договору з врахуванням вимог пункту 2 частини 5 статті 41 вказаного Закону.
3.5. Враховуючи норми Цивільного кодексу України щодо встановлення ціни в договорі а також частину 5 ст. 41 ЗУ "Про публічні закупівлі" скаржник зазначає, що законодавець визначає можливим підвищення ціни до 10% через 90 днів з моменту підписання договору або внесення змін щодо збільшення ціни, а у випадку зміни ціни за природний газ Закон взагалі не встановлює обмеження щодо строків зміни ціни не частіше ніж один раз на 90 днів. Тобто підвищення цін на природний газ може здійснюватися пропорційно збільшенню ціни на ринку, так часто, як це потрібно, але не більше ніж до 10% щоразу. Відтак, підвищення ціни на природний газ до 10% пропорційно збільшенню ринкової ціни шляхом укладання кількох додаткових угод відповідає нормам Закону.
3.6. Скаржник не вбачає порушення законодавства про публічні закупівлі, а саме ст. 41 згаданого Закону та вважає, що договір виконаний сторонами відповідно до вимог законодавства. Враховуючи вказані доводи та аргументи в апеляційній скарзі , апелянт зазначає, що постачання газу відбулося за умовами Договору, а обсяг газу був використаний КП "Рівненський обласний госпіталь ВВ" відповідно до фактичного споживання на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу) госпіталя. Так, при укладанні договору про закупівлю сторони дотримувались умов, визначених статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Оскільки порушення були відсутні то усі платежі проведені оплати центральним органом виконавчої влади були виконані у повній мірі. 
3.6.1. У пункті 1 статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Підстави для внесення змін до істотних умов договору про закупівлю, передбачені виключно вимогами статті 41 вищевказаного Закону. 
3.6.2. Сторонами Договору дотримані зазначені вище вимоги законодавства, а Держаудитслужбою не наведено належних та допустимих доказів, які б вказували на допущені порушення при внесенні змін до договору закупівлі із додатками. Станом на момент підписання Договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі". Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного 29.11.2021 Договору та додаткових угод до нього. Даний договір за його правовою природою є договором поставки. Свої зобов`язання за цим договором відповідач виконав належним чином та здійснив поставку товару, що не оспорюється учасниками справи. 
3.7. Апелянт вважає, що сторони договору діяли у порядок та у спосіб, встановлений чинним законодавством України, в тому числі Законом України "Про публічні закупівлі". Зміст правочину не суперечить Цивільному кодексу України, інтересам держави, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення коштів з ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" не підлягають задоволенню. 
3.8. ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" не згодне з винесеним рішенням в частині стягнення коштів, вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права, зазначає, що ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" жодним чином не порушувало права Рівненської обласної ради; прокурором не доведено необхідність захисту прав Рівненської обласної ради в зазначених правовідносинах; Рівненська обласна рада не має функцій фінансового контролю у сфері публічних закупівель; оскільки прокурор вказує про порушення КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради та ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" вимог Закону України "Про публічні закупівлі" (Закон), то відповідно до ст. 7 Закону визначено уповноважені органи, які здійснюють регулювання та реалізують державну політику у сфері закупівель. У переліку уповноважених державних органах у сфері публічних закупівель відсутні прокуратура та обласна.
3.9. У цьому спорі, на думку прокурора, захист інтересів держави має здійснювати уповноважений орган у сфері публічних закупівель - Рівненська обласна рада, яку він визначив в якості позивача у справі та на користь якої просить стягнути кошти. Проте, Рівненська обласна раде не була головним розпорядником коштів обласного бюджету на фінансування комунальних закладів у сфері охорони здоров`я, зокрема на закупівлю природного газу, а відтак, не може здійснювати контроль над коштами, які не виділяла та немає права на їх отримання (повернення). Також, обласна рада у листі від 01.11.2024 вказала на те, що діє виключно в межах чинного законодавства та вважає, що в даному випадку компетентним органом, який у спірних правовідносинах уповноважений державою здійснювати відповідні функції, є Державна аудиторська служба. 
3.10. Окремо, скаржник просить суд врахувати те, що Департамент фінансів Рівненської ОДА на лист Рівненської обласної ради, вказав, що рада взагалі немає ніякого відношення до фінансування закладів освіти, соціального захисту та охорони здоров`я, оскільки не є головним розпорядником коштів обласного бюджету для вказаних галузей. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів визначаються рішенням про місцевий бюджет відповідно до пунктів 2 і 3 частини 2 статті 22 БКУ (ч.4 ст. 22 БКУ). Апелянт наголошує на помилковість доводів заступника керівника Рівненської окружної прокуратури про бездіяльність обласної ради як компетентного органу у сфері публічних закупівель, а відтак і відсутні підстави для звернення прокуратури в інтересах держави в особі обласної ради. Прокурором не вказано яке конкретне право Рівненської обласної ради порушено ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ", чи які зобов`язання відповідач не виконав перед Рівненською обласною радою, та яких негативних наслідків, внаслідок невиконання зобов`язання нашим товариством, зазнала обласна рада, які потребують захисту та поновлення порушеного права обласної ради з боку відповідача 1. Виходячи з пояснень обласної ради, у прокурора відсутні процесуальні підстави для представництва інтересів держави саме у даних правовідносинах з огляду на процесуальний статус вказаного позивача у даній справі (ради) та на підставі наданих доказів. У даній справі Рівненська обласна рада не є стороною за Договором на постачання природного газу №41АВ337-508-21 від 29.01.2021. Прокурор, звертаючись до суду з відповідним позовом помилково визначив склад та процесуальний статус учасників спору у даній справі. 
3.11. Вимогою прокурора є стягнення коштів в дохід місцевого бюджету на користь Рівненської обласної ради, при цьому не зазначено в особі якої уповноваженої особи виступає прокурор по стягненню коштів до в дохід державного бюджету в конкретно визначеній сумі - 15 932,12грн. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази оплати коштів за поставлений природний газ з бюджету Рівненської обласної ради, та взагалі не надано докази про сплату 15 932,12грн іншим державним органом влади, тобто не визначено орган державної влади в особі якого у даній справі здійснює представництво інтересів прокурор. 
3.12. Звертає увагу суду, що в Статуті КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради: не визначено, що кошти на оплату комунальних послуг для госпіталю виділяються з обласного чи державного бюджету, а зважаючи, що госпіталь як юридична особа надає платні послуги, а також здає об`єкти в оренду, тобто отримує дохід, як і пожертвування, благодійні внески та інші доходи - проведення оплати за природний газ може здійснюватися і з інших джерел, не заборонених чинним законодавством.
3.13. Щодо представництва інтересів Західного офісу Державної аудиторської служби України, то вважає, що позов в інтересах Держаудитслужби подано передчасно. Наразі, КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради оскаржує вимогу Західного офісу Держаудитслужби у Рівненській області, складеної на підставі Акта №13-17-04-06/45 від 26.03.2024 "Про усунення виявлених порушень законодавства". За змістом складеної вимоги на Комунальне підприємство покладено обов`язок забезпечити відшкодування завищеної вартості природного газу відповідно до умов договору на суму 118 454,44 грн. Відтак, заявлена вимога прокуратури про стягнення коштів в розмірі 118 454,44 грн у справі №918/1202/24, є предметом спору у справі №460/12813/24, яка розглядається у Рівненському окружному адміністративному суді, а відтак, позов є передчасним. 
4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.
4.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М., суддя Миханюк М.В.), відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 у справі №918/1202/24.
4.1.1. Роз`яснено сторонам, що, відповідно до ч. 13 ст. 8, ч. 10 ст. 270 ГПК України, розгляд апеляційної скарги на рішення суду від 15.04.2025 у справі №918/1202/24 відбудеться без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
4.2. Рівненська окружна прокуратура у відзиві від 29.05.2025 керуючись статтями 53, 236, 263, 276 ГПК України, просить апеляційну скаргу ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін
4.2.1. Прокурор вважає, що оскаржуване рішення господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 є законним та обґрунтованим, прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права та на підставі з`ясованих обставин справи. 
4.3. Позивач 2 - Західний офіс Держаудитслужби України у відзиві від 30.05.2025 просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області без змін. Оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
4.4. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" (вх. 2575/25 від 10.06.2025) про зупинення провадження у справі (за підписом представника Якимчук О.М.) про зупинення провадження у справі №918/1202/24 – повернуто заявнику без розгляду. 
4.5. 11.06.2025 через систему "Електронний суд" до апеляційного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" надійшли Додаткові пояснення по справі з клопотанням про зупинення провадження у справі  (вх.2606/25 від 11.06.2025).
4.6. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 клопотання (вх.2606/25 від 11.06.2025) відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" про зупинення провадження у справі №918/1202/24 призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.06.2025.
4.7. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 у справі № 918/1202/24 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24. На сторони у справі покладено обов`язок повідомити Північно-західний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.
4.8. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 у справі № 918/1202/24.
4.8.1. Роз`яснено сторонам, що, відповідно до ч. 13 ст. 8, ч. 10 ст. 270 ГПК України, розгляд апеляційної скарги на рішення суду від 15.04.2025 у справі №918/1202/24 відбудеться без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
4.9. 13.01.2026 до апеляційного суду через "Електронний суд" від апелянта надійшла заява в порядку частини 1 статті 42 ГПК України, у якій скаржник зазначає, що Товариство не погоджується з позицією прокурора про те, що апелянт погодився з рішенням суду першої інстанції в частині визнання недійсними додаткових угод та вважає, що угоди укладенні у відповідності до редакції Закону України "Про публічні закупівлі", яка діяла на момент укладення додаткових угод, а саме з врахуванням внесених змін до п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі" (у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору) та враховуючи погодженні сторонами умови договору у п.3.2. Договору, де Сторони передбачили порядок зміни ціни протягом дії Договору та продублювали положення Закону України "Про публічні закупівлі".
4.9.1. Апелянт вкотре, наголошує, що прокурором не доведено, що кошти на фінансування госпіталю в частині оплати за поставлений газ виділялися з обласного бюджету та мають бути повернуті до обласного бюджету, "з якого фактично були витрачені".
4.9.2. Прокурором та Держаудитслужбою не долучено до матеріалів справи жодних висновків експертів, спеціалістів, які б підтвердили твердження про відсутність коливання ціни на ринку, та спростували твердження наведені Відповідачем. Сторонами Договору дотримані вимоги законодавства, ціна не збільшилася більше як на 10% за умовами всіх додаткових угод, як і не збільшилася загальна сума договору
4.9.3. Також апелянт зазначає, що позов в інтересах Держаудитслужби подано передчасно. Наразі, Комунальне підприємство "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради оскаржує вимогу Західного офісу Держаудитслужби у Рівненській області, складеної на підставі Акта №13-17-04-06/45 від 26.03.2024 "Про усунення виявлених порушень законодавства". За змістом складеної вимоги на Комунальне підприємство покладено обов`язок забезпечити відшкодування завищеної вартості природного газу відповідно до умов договору на суму 118 454,44грн. Відтак, заявлена вимога прокуратури про стягнення коштів в розмірі 118 454,44грн у справі №918/1202/24, є предметом спору у справі №460/12813/24, яка розглядається у Рівненському окружному адміністративному суді, а відтак, позов є передчасним.
4.9.4. У заяві-поясненнях скаржник просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 у справі № 918/1202/24 в частині стягнення з відповідача 1 - 118 454,44 грн.
4.10. 14.01.2026 до апеляційного суду через "Електронний суд" від Західного офісу Держаудитслужби надійшли письмові пояснення у справі на заяву (пояснення) Апелянта.
4.10.1. Позивач 2 просить долучити до матеріалів справи та врахувати при ухваленні рішення надані Західним офісом Держаудитслужби дані письмові пояснення №131713-15/126-2026 від 14.01.2026. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області без змін.
4.10.2. У письмових пояснення позивач 2 зазначає про правові висновки Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №920/19/24, щодо застосування п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі" (до розгляду якої зупинялося провадження у даній справі №918/1202/24); останні повністю підтверджують позицію Західного Офісу Держаудитслужби та висновки суду першої інстанції у справі №918/1202/24. 
4.10.3. Щодо тверджень апелянта "що позов в інтересах Держаудитслужби подано передчасно" позивач 2 звертає увагу суду апеляційної інстанції, що оскарження КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" вимоги Управління від 19.04.2024 №131704- 14/1193-2024 жодним чином не впливає на розгляд спору щодо стягнення безпідставно отриманих коштів, заявленого органом прокуратури.
4.10.4. Також у письмових поясненнях заявник, зазначає, що збитки чи інші суми, які підлягають стягненню, відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення та обґрунтованість вимог перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не суд, який розглядає адміністративний позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. 
4.10.5. З урахуванням практики Верховного Суду, вимога органу державного фінансового контролю в частині визначення характеру та обсягу збитків, як акт індивідуальної дії, вичерпала себе в момент її направлення підконтрольній установі, та самостійно не змінює обсяги прав та обов`язків позивача. Отже, наявність шкоди, правильність обчислення її розміру перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною та скасування вимоги. Крім того, питання правомірності укладення додаткових угод до договорів про закупівлю, порушення яких встановлені під час проведення контрольного заходу, які задокументовані в акті ревізії від 26.03.2024 відноситься до спорів, які розглядаються безпосередньо в порядку господарського судочинства. 
4.10.6. Також зауважує, що апелянт не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсними додаткових угод №№1-18 до Договору на постачання природного газу №41АВ337-508-21 від 29.01.2021, оскаржує рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 в частині стягнення з нього коштів у розмірі 118 454,44грн.
4.10.7. Окремо у письмових поясненнях позивач 2 звертає увагу на результати перегляду судових рішень Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 (провадження № 12-16гс25), де остання погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про визнання оспорюваних додаткових угод до договору недійсними, оскільки ними передбачено підвищення цін на електричну енергію з перевищенням максимального ліміту в 10%, а також за відсутності належного документального обґрунтування. Тож підстава для оплати електричної енергії за встановленою в них ціною відпала, а тому грошові кошти на підставі статей 216, 1212 ЦК України в заявленому розмірі відповідач має повернути. 
4.10.8. Позивач 2 вважає, що суд першої інстанції дослідивши обставини справи дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ "Рівнегаз Збут" необґрунтовано, без надання належних доказів, усупереч вимог статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" збільшено ціну товару шляхом укладення додаткових угод № 1-18, відповідно вказані додаткові угоди до Договору від 29.01.2021 №41АВ337-508-21 є недійсними, та розрахунок за поставлений природний газ повинен здійснюватися за ціною, визначеною у первісному Договорі. Та, зважаючи на те, що грошові кошти в сумі 118 454,44 грн є такими, що безпідставно одержані ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" підстава набуття відпала, а тому відповідач 1 зобов`язаний повернути їх відповідно до приписів ст. 216, 1212 ЦК України.
4.11. 20.01.2026 до апеляційного суду через "Електронний суд" від Рівненської окружної прокуратури надійшли Заперечення (вх.580/26 від 21.01.2026) на заяву відповідача ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" від 13.01.2026. 
4.11.1. В запереченнях прокурор просить апеляційну скаргу ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Враховуючи обґрунтування - заперечення апелянта щодо позовних вимог, прокурор серед іншого зазначає, про висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 щодо застосування норм статті 23 Закону України "Про прокуратуру" в подібних правовідносинах.
4.11.2. Щодо передчасно заявленого позову в інтересах позивача 2 прокурор зазначає, що наявність шкоди, правильність обчислення її розміру перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною та скасування вимоги. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 820/3534/16). Разом з тим, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 04.04.2025, провадження у справі №460/12813/24 щодо оскарження вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області - зупинено до набрання законної сили рішеннями господарського суду Рівненської області у даній справі №918/1202/24 та справі №918/1208/24.
4.12. 22.01.2026 через систему "Електронний суд" до апеляційного суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" (вх. 372/26 від 22.01.2026) про зупинення провадження у справі.
4.12.1. Щодо обґрунтування поданого клопотання про зупинення провадження у справі, відповідач 1, з урахуванням заперечень прокуратури від 20.01.2026 зазначає наступне. 
4.12.2. Прокурор стверджує, що частина коштів для оплати за природний газ по договору виділена саме з державного бюджету, проте не вказує в особі якого державного органу здійснює представництво в частині коштів виділених з державного бюджету. 
4.12.3. Прокурором не наведено, а також документально не підтверджено в особі якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень він здійснює представництво в частині коштів, які виділені з державного, а не обласного бюджету.
4.12.4. Контроль у сфері публічних закупівель здійснюють три органи: Рахункова палата, Антимонопольний комітет та Держаудитслужба, кожен – у межах своїх повноважень. Це закріплено у частині четвертій статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII (Закон № 922). До повноважень Держаудитслуби віднесено контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель. Його Держаудитслужба здійснює шляхом проведення: моніторингу закупівлі (моніторингу процедур публічних закупівель); перевірки закупівель. Окрім цього, це повноваження Держаудитслужби на перевірки закупівельників реалізується і під час державного фінансового аудиту та інспектування (ч. 1 ст. 5 Закону № 2939). Відтак, саме Держаудитслужба є контролюючим органам за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
4.12.5. На розгляді Рівненського окружного адміністративного суду знаходиться справа №460/12813/24 за адміністративним позовом Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги. Комунальне підприємство "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області, у якому просить суд: визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Західного офісу Держаудитслужби № 131704-14/1193-2024 "Про усунення виявлених порушень законодавства" від 19.04.2024.
4.12.6. Відповідно до ухвали суду від 19.12.2024 у справі №460/12813/24 Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Аналізуючи матеріали справи, суд зазначив, що рішення по справі може вплинути на права та обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ", оскільки вимога Управління Західного офісу Держаудитслужби № 131704-14/1193-2024 "Про усунення виявлених порушень законодавства" від 19.04.2024 зобов`язує забезпечити відшкодування товариством завищеної вартості природного газу відповідно до умов договору №41АВ337-508-21 від 29.01.2021 в розмірі 118 454,44грн.
4.12.7. Відтак, заявлена вимога прокуратури у справі №918/1202/24 про визнання недійсними додаткових угод до Договору № 41АВ337-508-21 від 29.01.2021 та стягнення коштів в розмірі 118 454,44 грн, є також предметом спору у справі №460/12813/24, яка розглядається у Рівненському окружному адміністративному суді. 
4.12.8. Апелянт–заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" вважає, що результати розгляду адміністративним судом справи №460/12813/24, матимуть істотне значення для розгляду даної справи, оскільки саме на висновки Управління Західного офісу Держаудитслужби, як уповноваженого органу у сфері публічних закупівель, прокуратура посилається як на підставу задоволення позовних вимог у справі №918/1202/24. 
4.12.9. Також, звертає увагу на те, що спір, що є предметом розгляду у справі №460/12813/24 відноситься до спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, тому питання про наявність або відсутність підстав для відшкодування товариством завищеної вартості природного газу відповідно до умов договору №41АВ337-508-21 від 29.01.2021 в розмірі 118 454,44грн, не може бути вирішено господарським судом у цій справі. Так, у справі № 460/12813/24 мають бути встановлені обставини, які не можуть бути встановлені у даній справі з огляду на обмеженість юрисдикції господарського суду щодо розгляду питання законності вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби №131704-14/1193-2024 "Про усунення виявлених порушень законодавства". 
4.12.10. Наголошує, що результат розгляду справи №460/12813/24 прямо впливатиме на прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі №918/1202/24 та є безумовною підставою для зупинення провадження у справі. 
4.12.11. Керуючись пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК України просить зупинити провадження у справі №918/1202/24 до набрання законної сили судовим рішення у справі №460/12813/24.
4.13. 23.01.2026 до апеляційного суду через "Електронний суд" від Західного офісу Держаудитслужби надійшло Клопотання (вх.662/26 від 23.01.2026) – Заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі. 
4.13.1. Позивач 2 заперечує проти задоволення вказаного клопотання зважаючи на відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі, просить відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №918/1202/24. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області - без змін.
4.13.2. Звертає увагу суду, що ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 04.04.2025 по справі №460/12813/24 зупинено провадження в адміністративній справі за позовом Комунального закладу "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги, до набрання законної сили рішеннями господарського суду Рівненської області у справах №918/1202/24 та №918/1208/24 (копія ухвали додається).
4.13.3. Виходячи зі змісту п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду
4.13.4. З огляду на зупинення провадження у справі №460/12813/24 до набрання законної сили рішенням Господарського суду Рівненської області у даній справі №918/1202/24 та обмеженість юрисдикції адміністративного суду щодо розгляду питання визнання недійсними додаткових угод, правомірності укладення додаткових угод до договорів про закупівлю, вважає що відсутні підстави для зупинення провадження у справі №918/1202/24 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.
4.13.5. Водночас, оскарження КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" вимоги Управління від 19.04.2024 №131704-14/1193-2024 жодним чином не впливає на розгляд спору щодо стягнення безпідставно отриманих коштів, заявленого органом прокуратури.
4.13.6. З урахуванням практики Верховного Суду, вимога органу державного фінансового контролю в частині визначення характеру та обсягу збитків, як акт індивідуальної дії, вичерпала себе в момент її направлення підконтрольній установі, та самостійно не змінює обсяги прав та обов`язків позивача.
4.14. 27.01.2026 до апеляційного суду через "Електронний суд" від Рівненської окружної прокуратури надійшли Заперечення (вх.737/26 від 27.01.2026) на клопотання про зупинення провадження у справі. 
4.14.1. Прокурор просить клопотання представника ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" про зупинення провадження у справі – залишити без задоволення. Клопотання є безпідставним та не підлягає до задоволення. 
4.14.2. Клопотання мотивоване тим, що на розгляді Рівненського окружного адміністративного суду знаходиться справа №460/12813/24 за адміністративним позовом Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги. 
4.14.3. Однак, в ході розгляду Рівненським окружним адміністративним судом справи № 460/12813/24 за позовом КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни", Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, оскільки у провадженні господарського суду Рівненської області перебували справи № 918/1202/24 та № 918/1208/24 за позовами Рівненської окружної прокуратури про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів. 
4.14.4. Суд дійшов до висновку, що результати розгляду справ №918/1202/24 та №918/1208/24 матимуть істотне значення у справі №460/12813/24, позаяк предметом дослідження в господарському суді є питання правомірності укладення додаткових угод до договорів про закупівлю, порушення яких встановлені під час проведення контрольного заходу, які зафіксовані в акті ревізії № 13-17-04-06/45 від 26.03.2024. Відтак, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 04.04.2025, провадження у справі № 460/12813/24 щодо оскарження вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області – зупинено до набрання законної сили рішеннями господарського суду Рівненської області у даній справі № 918/1202/24 та справі № 918/1208/24.
4.14.5. Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 460/12813/24 господарський суд у цій справі має достатньо доказів та правових підстав для розгляду та вирішення спору по суті. 
4.14.6. Як зазначалось у позовній заяві, Управлінням Західного офісу Держаудитслужби у Рівненській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради, в ході якої виявлено порушення при укладенні оскаржуваних додаткових угод.
4.14.7. Оскарження КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" вимоги Держаудитслужби жодним чином не впливає на розгляд спору щодо стягнення безпідставно отриманих коштів.
4.15. За результатами розгляду клопотання вх. 372/26 від 22.01.2026) про зупинення провадження у справі та заперечень на нього, колегія суддів зазначає наступне.
4.15.1. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. 
4.15.2. З аналізу зазначеної правової норми слідує, що підставою для зупинення провадження в справі за такою обставиною є об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи. 
4.15.3. Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин. 
4.15.4. Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи. 
4.15.5. Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі, у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 4 та 6 статті 75 ГПК України). 
4.15.6. Положенням пункту 4 частини 1 статті 229 ГПК України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини 1 статті 227 ГПК України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи. 
4.15.7. Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлена неможливість розгляду справи. 
4.15.8. Аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.10.2021 у справі № 922/3114/20, від 10.09.2019 у справі №922/1962/17, від 17.12.2019 у справі №917/131/19, від 15.05.2019 у справі №904/3935/18, від 10.06.2019 у справі №914/1983/17, від 16.01.2020 у справі №908/1188/19 та інших. 
4.15.9. Обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження у даній справі про зупинення провадження у справі №918/1202/24 до набрання законної сили у справі до набрання законної сили судовим рішення у справі №460/12813/24, що розглядається Рівненським окружним адміністративним судом.
4.15.10. При цьому, колегією суддів встановлено, що 04.04.2025 Рівненським окружним адміністративним судом, серед іншого:
- клопотання Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області за вх. №6393/25 від 03.02.2025 про повернення на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження у справі - задоволено частково;
- зупинено провадження в адміністративній справі №460/12813/24 за позовом Комунального закладу "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги - до набрання законної сили рішеннями господарського суду Рівненської області у справах № 918/1202/24 та № 918/1208/24;
- відмовлено у задоволенні клопотання в частині повернення на стадію підготовчого провадження;
- зобов`язано сторін повідомити суд про усунення обставин, що слугували підставою для зупинення провадження у справі, про що судом постановлено відповідну ухвалу з питань зупинення провадження у справі.
4.15.10.1. Дані Єдиного державного реєстру судових рішень не містять інформації щодо оскарження вказаної ухвали в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
4.15.11. Від так, апелянт просить зупинити провадження у даній справі №918/1202/24, що розглядається - до розгляду адміністративної справи №460/12813/24 провадження в якій також зупинено до набрання законної сили рішеннями господарського суду Рівненської області зокрема, у справах № 918/1202/24.
4.15.12. Наведене свідчить про безпідставність заявленого апелянтом клопотання та не добросовісне користування останнім своїми процесуальними правами, як учасника провадження у справі.
4.15.13. Так, в даному випадку, враховуючи норми процесуального права виключаються підстави та мета зупинення провадження у даній справі №918/1202/24, що розглядається – до розгляду справи адміністративної справи №460/12813/24, провадження у якій було зупинено - 04.04.2025, ще до ухвалення рішення суду першої інстанції у справі №918/1202/24 та оскарження його в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду.
4.15.14. Колегія суддів зауважує, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається (частина 1 статті 43 ГПК України).
4.15.15. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого за-кінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (пункт 1 частина вказаної статті).
4.15.16. Засадничі принципи права мають імперативний характер, коли прямо закріплені в законі. Верховенство права (стаття 8 Конституції України) та принцип диспозитивності (стаття 14 ГПК України) зобов`язують суд розглядати справу лише за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог і на підставі поданих доказів, сприяючи реалізації процесуальних прав сторін, але зберігаючи об`єктивність та неупередженість.
4.15.17. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) це стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони; саме так її тлумачено Верховним Судом (постанова від 16.05.2018 у справі №449/1154/14). 
4.15.18. Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.
4.15.19. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб
4.15.20. Обов`язок добросовісного користування процесуальними правами передбачає їх використання не на шкоду іншим учасникам справи, а також не всупереч завданням господарського судочинства.
4.15.21. Враховуючи наведене, підстави та обґрунтування клопотання (вх. 372/26 від 22.01.2026) відповідача 1 (апелянта) про зупинення провадження у справі, колегія суддів відмовляє заявнику у його задоволенні.
4.15.21.1. В даному випадку відсутні підстави для зупинення провадження у справі №918/1202/24 до набрання законної сили судовим рішення у справі №460/12813/24.
4.16. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 у справі № 918/1202/24 здійснюється без повідомлення учасників справи, з урахуванням частини 13 статті 8 та частини 10 статті 270 ГПК України
4.16.1. При цьому, слід зазначити, що згідно відомостей табелю обліку робочого часу Північно-західного апеляційного господарського суду головуючий суддя Юрчук М.І. перебував на лікарняному із 26.01.2026 по 04.02.2026 (включно).
4.17. Станом на 23.01.2026 (розгляд апеляційної скарги по суті), до початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час їх розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 у справі №918/1202/24 (в частині стягнення коштів) Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:
6.1.1. Норми матеріального права:
Конституція України; 
Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);
Господарський кодекс України в редакції чинній на час виникнення правовідносин між сторонами та розгляду спору у суді першої інстанції (далі по тексту постанови також - ГК України);
Бюджетного кодексу України
Закон України "Про прокуратуру";
Закон України "Про судовий збір".
Порядок складання, розгляду, затвердження та основними вимогами до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 (далі по тексту постанови - Порядок № 228).
6.1.2. Норми процесуального права:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів не неї, письмових та додаткових пояснень у справі, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
7.2. Як слідує з матеріалів справи, 29 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (Постачальник) та Комунальним підприємством "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради (Споживач) укладено Договір № 41АВ337-508-21 на постачання природного газу, згідно пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ: (згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 021:2015-09120000-6 Газове паливо (природний газ) (далі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.
7.3. Відповідно до пунктів 1.2. та 1.3. Договору, річний плановий обсяг постачання газу - до 88,700 тис. куб. м. Планові обсяги постачання газу по місяцях, тис. куб. м.: січень 12,2; лютий 11,4; березень 11,4; квітень 7,0; травень 2,7; червень 0,9; липень 0,9; серпень - 0,9; вересень 1,8; жовтень 7,0; листопад 8,9 грудень 12,0.
7.4. Згідно пунктів 3.2 та 3.5 Договору передбачено, що ціна 1 тис. куб. метрів газу без урахування податку на додану вартість становить 7 363,42 гривень, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 136,576 гривень. Ціна 1 тис. куб. метрів природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 7 500,00 гривень. Податок на додану вартість становить 1 500,00 гривень. Всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 9 000,00 гривень. 
7.5. Ціна, зазначена в п. 3.2. Договору, може змінюватись протягом дії договору. Збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
7.6. Відповідно до пункту 3.3 Договору сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3 цього Договору, застосовується Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором.
7.7. Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві заданим Договором і становить 798 300,00 грн, у т. ч. ПДВ - 20%: (кошти місцевого бюджету 695700,00 грн., у т.ч. ПДВ-20%-1 15950,00 грн.; кошти державного бюджету 102600,00 грн., у т.ч. ПДВ 20%-17100,01) грн.) (пункт 3.4 Договору).
7.8. Згідно з пунктами 4.2.1. та 4.2.2. Договору оплата природного газу постачальнику здійснюється споживачем на підставі акту приймання передачі природного газу та рахунку. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.5. Договору) здійснюється до 10 числа місяця наступного за місяцем постачання газу.
7.9. Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до реєстру споживачів в інформаційні платформі оператора ГТС до 31 грудня 2021 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (пункт 9.1 Договору).
7.10. Пунктом 9.2 Договору передбачено, що сторони цього договору домовились, що у відповідності до Закону України "Про публічні закупівлі", дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.
7.11. В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю направляло листи Комунальному підприємству "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради " Щодо зміни ціни на постачання природного газу" що у зв`язку зі зростанням вартості природного газу на ринку України ТОВ "Рівнегаз Збут" має намір збільшити ціну за один кубічний метр природного газу.
7.12. Листи містили з повідомлення про надіслання для підписання та скріплення печаткою два примірника додаткової угоди до договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів щодо зміни ціни.
7.13. Від так, сторонами були укладені Додаткові угоди, якими внесено зміни у пункт 3.2 Договору № 41АВ337-508-21 від 29.01.2021 на постачання природного газу, а саме: 
- за умовами додаткової угоди № 1 від 08.02.2021 визначено, що ціна за 1 тис. куб. метрів газу становить 9514,88 грн з ПДВ (збільшено на 5,7 %); 
- за умовами додаткової угоди №2 від 17.05.2021 - 10371,22грн з ПДВ (збільшено на 15,2%);
- за умовами додаткової угоди №3 від 19.05.2021 - 10963,90грн з ПДВ (збільшено на 21,8%); 
- за умовами додаткової угоди №4 від 22.06.2021 - 11950,65грн з ПДВ (збільшено на 32,8%); - за умовами додаткової угоди №5 від 22.06.2021 - 12773,89грн з ПДВ (збільшено на 41,9%); 
- за умовами додаткової угоди №6 від 12.07.2021 - 14038,50грн з ПДВ (збільшено на 55,98%); 
- за умовами додаткової угоди №7 від 14.07.2021 - 15428,30грн з ПДВ (збільшено на 71,4%); - за умовами додаткової угоди №8 від 16.07.2021 - 15673,89грн з ПДВ (збільшено на 74,15%); 
- за умовами додаткової угоди №9 від 03.09.2021 - 17225,60грн з ПДВ (збільшено на 91,4%); 
- за умовами додаткової угоди №10 від 06.09.2021 - 18930,90грн з ПДВ (збільшено на 110,4%); 
- за умовами додаткової угоди №11 від 07.09.2021 - 19900,00грн з ПДВ (збільшено на 121,1%); 
- за умовами додаткової угоди №12 від 01.10.2021 - 21882,04грн з ПДВ (збільшено на 143,1%); 
- за умовами додаткової угоди №13 від 04.10.2021 - 24068,05грн з ПДВ (збільшено на 167,4%); 
- за умовами додаткової угоди №14 від 05.10.2021 - 26472,44грн з ПДВ (збільшено на 194,1%); 
- за умовами додаткової угоди №15 від 06.10.2021 - 29117,03грн з ПДВ (збільшено на 223,5%); 
- за умовами додаткової угоди №16 від 25.10.2021 - 32008,35грн з ПДВ (збільшено на 255,65%); 
- за умовами додаткової угоди №17 від 26.10.2021 - 34687,44грн з ПДВ (збільшено на 285,4%);
- за умовами додаткової угоди №18 від 27.10.2021 - 37673,89грн з ПДВ (збільшено на 318,6 %).
7.14. Так, укладення додаткової угоди №2 призвело до збільшення ціни за поставлений природний газ на 15,2% відносно ціни, що визначеної за умовами Договору; додаткової угоди № 3 - на 21,8 %, додаткової угоди № 4 – на 32,8 %, додаткової угоди № 5 – на 41,9 %, додаткової угоди № 6 – на 55,98 %, додаткової угоди № 7 – на 71,4 %, додаткової угоди № 8 – на 74,15 %, додаткової угоди № 9 – на 91,4 %, додаткової угоди №10 – на 110,4 %, додаткової угоди № 11 – на 121,1 %, додаткової угоди № 12 – на 143,1 %, додаткової угоди № 13 – на 167,4 %, додаткової угоди № 14 – на 194,1 %, додаткової угоди № 15 – на 223,5 %, додаткової угоди № 16 – на 255,65 %, додаткової угоди № 17 – на 285,4 %, додаткової угоди № 18 – на 318,6 %.
7.15. Згідно актів приймання-передачі природного газу ТОВ "Рівнегаз Збут" поставив природний газ Комунальному підприємству "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради загальним обсягом 35 782,44 куб.м, на загальну суму 440496,40 грн. з ПДВ.
7.16. Управлінням Західного офісу Держаудитслужби у Рівненській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, про що 26.03.2024 складено Акт № 13-17-04-06/45.
7.16.1. За результатами проведеної ревізії Управлінням встановлено, що оплата за отриманий товар на загальну суму 440 496,4грн проведена за рахунок коштів загального фонду державного бюджету по КПКВК 2301110 "Спеціалізована та високоспеціалізована допомога, що надається загальнодержавними закладами охорони здоров`я" КЕКВ 2610 "Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)" на суму 59 244 грн. 98 коп., за рахунок коштів загального фонду місцевого бюджету по КПКВК МБ 0712020 "Спеціалізована стаціонарна медична допомога" КЕКВ 2610 "Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)" на суму 381 251 грн. 42 коп. 
7.17. Разом з тим, Рівненською окружною прокуратурою під час виконання повноважень визначених статтею 1311 Конституції України та статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави у бюджетній сфері щодо визнання недійсним додаткових угод до договору про закупівлю природного газу та стягнення надмірно сплачених коштів.
7.17.1. Так, 14.10.2024 Рівненською окружною прокуратурою направлено Західному офісу Держаудитслужби лист №50-56-8521ВИХ-24 з проханням надати інформацію щодо вжиття заходів щодо усунення порушень, виявлених в ході ревізії КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради.
7.17.2. Того ж дня, Західний офіс Держаудитслужби листом повідомив прокуратуру про направлення ними листа КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради щодо інформування про вжиття заходів за результатами виконання вимоги.
7.17.3. Також, 14.10.2024 Рівненська окружна прокуратура направляла Рівненській обласній раді лист №50-56-8522ВИХ-24 з проханням надати інформацію щодо вжиття заходів щодо оскарження вищевказаних додаткових угод до Договору та стягнення безпідставно одержаних коштів.
7.17.4. 01.11.2024 Рівненська обласна рада у листі №14399-24 повідомила прокуратуру, що нею не вживались заходи щодо проведення претензійно-позовної роботи.
7.17.5. Від так, Рівненська окружна прокуратура 23.12.2024 у листі № 50-56-10523ВИХ-24 повідомила Рівненську обласну раду та Західний офіс Державної аудиторської служби України, , що прокуратурою у порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прийнято рішення про звернення до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради, Західного офісу Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут", КП Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів.
7.17.6. 31.12.2024 Керівник Рівненської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою в інтересах держави в особі позивача 1) Рівненської обласної ради та позивача 2) Західного офісу Держаудитслужби до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" та Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів.
7.17.6.1. Звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради, прокурор вказав, що невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави. Окрім цього, укладенням додаткових угод до договору постачання природного газу порушені матеріальні інтереси, оскільки з урахуванням додаткових угод інтернатом фактично отримано менший обсяг газу у порівнянні з первісним договором за значно вищою ціною. Відповідно до положення КЗ "Рівненський психоневрологічний інтернат" Рівненської обласної ради, власником інтернату є територіальні громади сіл, селищ, міст Рівненської області в особі Рівненської обласної ради. За своїм правовим статусом інтернат є комунальним закладом та фінансується з обласного бюджету. Однак, ні інтернат, ні Рівненська обласна рада, як власник, жодних заходів щодо оскарження вищезазначених додаткових угод та стягнення коштів не вживали.
7.18. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок укладення 18 додаткових угод відбулось збільшення ціни за одиницю товару на понад 318% від ціни, визначеної сторонами при укладенні Договору від 29.01.2021 № 41АВ337-508-21 на постачання природного газу. 
7.18.1. Прокурор вважає, що внаслідок підписання оскаржуваних додаткових угод завдано матеріальну шкоду загальному фонду обласного бюджету на суму 102 522,32грн. та загальному фонду державного бюджету на суму 15 932,12грн. 
7.18.2. На переконання прокурора, додаткові угоди № 2-18 до Договору укладені всупереч положенням Закону України "Про публічні закупівлі", а тому мають визнаватися недійсними в судовому порядку, а безпідставно сплачені кошти - стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" на користь місцевого бюджету. протягом дії якого сторонами укладено вісімнадцять додаткових угод, за якими підвищувалася ціни за одиницю товару. 
7.18.3. Внаслідок неправомірного збільшення ціни на природний газ шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 118 454 грн. 44 коп.
7.18.4. Додаткові угоди №2-18, якими внесено зміни до основного договору про збільшення ціни за одиницю товару, підлягають визнанню недійсними, а зайво сплачені грошові кошти на їх виконання у розмірі загальному розмірі 118454,44 грн (102 522,32+15 932,12) – поверненню.
7.19. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.01.2025 прийнято позовну заяву прокуратури до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/1202/24. Визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 28.01.2025.
7.20. Позивач 2 - Західний офіс Держаудитслужби у письмових пояснення, підтримує позовні вимоги, зазначає, що відповідачем - 1 не доведено правомірність збільшення ціни за одиницю товару, оскільки не доведено коливання цін на вказаний товар.
7.21. Позивач 1 - Рівненська обласна рада не скористалася правом подачі відзиву/пояснень у даній справі.
7.22. Відповідач 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" у відзиві не визнає позовні вимоги, та зазначає, що при укладенні додаткових угод ціна одиниці товару збільшилася пропорційно коливанню ціни на ринку, що було підтверджено поданими доказами, а збільшення ціни за одиницю товару не призвело до збільшення загальної суми визначеної в договорі на момент його укладення, що кореспондує положенням Закону України "Про публічні закупівлі" та Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178. За таких обставин відсутні підстави вважати, що оскаржувані додаткові угоди укладені із порушенням вимог статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що виключає правові підстави визнання їх недійсними. Відповідач - 1 зазначає, що про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в цій справі. Окрім того, враховуючи, що додаткові угоди. до договору про постачання природного газу не суперечать вимогам Закону та є чинними, позовна вимога прокурора про стягнення з ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" безпідставно надмірно сплачених бюджетних коштів в сумі 118 454 грн. 44 коп., також на думку відповідача - 1 не підлягає задоволенню.
7.23. Відповідач 2 - Комунальне підприємство "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради також не скористалося свої процесуальним правом на надання відзиву на позовну заяву чи будь-яких письмових заперечень.
7.24. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.01.2025 підготовче провадження відкладено на 11.02.2025.
7.25. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 серед іншого, закрито підготовче провадження у справі № 918/1202/24, призначено справу до судового розгляду по суті на 11.05.2025.
7.26. Розгляд даного спору по суті не одноразово відкладався судом першої інстанції.
7.27. За результатами розгляду даного спору, 15.04.2025 Господарським судом Рівненської області ухвалено оскаржуване рішення (пункт 1.1.- 1.2 цієї постанови) із підстав, наведених у пунктах 2.1.- 2.15. даної постанови.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 15.04.2025 в оскаржуваній частині (стягнення коштів в сумі 118 454,44 грн.) - без змін, виходячи з наступного.
8.2. Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, інтересів держави
8.3. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
8.3.1. Згідно частин 1, 3 вказаної норми право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
8.4. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
8.5. Пунктом 3 частини 1 статті 1311 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
8.6. Згідно статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
8.7. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
8.8. Так, згідно частин 3 - 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
8.9. Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного суду України №3-рп/99 від 08.04.1999, поняття інтереси держави, є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.
8.10. При цьому, в основі інтересів держави, згідно даного рішення, завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. В п. 3 зазначеного рішення суд в загальному, не пов`язуючи вказане поняття з конкретними нормами, які підлягали тлумаченню, вказує, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
8.11. Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 р. зі справи №806/1000/17).
8.11.1. З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
8.12. Таким чином, прокурору надають право звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення.
8.13. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у п.5.6 постанови від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 зазначив, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
8.14. Окремо необхідно зазначити, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 для підтвердження судом підстав для представництва прокурора інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.
8.15. Матеріалами справи підтверджується, що Рівненською окружною прокуратурою під час виконання повноважень визначених статтею 1311 Конституції України та статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави у бюджетній сфері щодо визнання недійсним додаткових угод до договору про закупівлю природного газу та стягнення надмірно сплачених коштів.
8.16. Прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради, вказав, що невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави. Окрім цього, укладенням додаткових угод до договору постачання природного газу порушені матеріальні інтереси, оскільки з урахуванням додаткових угод інтернатом фактично отримано менший обсяг газу у порівнянні з первісним договором за значно вищою ціною. Відповідно до положення КЗ "Рівненський психоневрологічний інтернат" Рівненської обласної ради, власником інтернату є територіальні громади сіл, селищ, міст Рівненської області в особі Рівненської обласної ради. За своїм правовим статусом інтернат є комунальним закладом та фінансується з обласного бюджету. Однак, ні інтернат, ні Рівненська обласна рада, як власник, жодних заходів щодо оскарження вищезазначених додаткових угод та стягнення коштів не вживали.
8.17. У даному випадку, укладення додаткових угод до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 912/989/18).
8.17.1. Рівненська обласна рада не є стороною правочинів. 
8.18. Порушення інтересів держави обґрунтовано укладенням Комунальним підприємством "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради додаткових угод всупереч вимог чинного законодавства і інтересам держави, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару.
8.19. Господарськими судами встановлено, що з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді, Рівненською окружною прокуратурою 14.10.2024 направлено Західному офісу Держаудитслужби лист №50-56-8521ВИХ-24 з проханням надати інформацію щодо вжиття заходів щодо усунення порушень, виявлених в ході ревізії КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради.
8.20. 14.10.2024 Західний офіс Держаудитслужби листом повідомило прокуратуру про направлення ними листа КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради щодо інформування про вжиття заходів за результатами виконання вимоги.
8.21. Також 14.10.2024 Рівненська окружна прокуратура направила Рівненській обласній раді лист №50-56-8522ВИХ-24 з проханням надати інформацію щодо вжиття заходів щодо оскарження вищевказаних додаткових угод до Договору та стягнення безпідставно одержаних коштів.
8.22. 01.11.2024 Рівненська обласна рада листом №14399-24 повідомила Рівненську окружну прокуратуру, що нею не вживались заходи щодо проведення претензійно-позовної роботи.
8.23. 23.12.2024 Рівненська окружна прокуратура звернулася до Рівненської обласної ради та Західного офісу Державної аудиторської служби України, листом № 50-56-10523ВИХ-24, в якому повідомила, що у порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокуратурою прийнято рішення про звернення до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради, Західного офісу Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут", КП Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів.
8.24. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2022 у справі № 126/2157/19 вказала, що у випадку, коли повернення майна (коштів) стороні правочину не відновлює права позивача, який не є стороною правочину, суд може застосувати інший, крім реституції, ефективний спосіб захисту порушеного права в межах заявлених позовних вимог.
8.25. Якщо позивачем у справі є розпорядник бюджетних коштів, то його правовий статус, повноваження, відповідальність визначаються положеннями Бюджетного кодексу України та Порядком складання, розгляду, затвердження та основними вимогами до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 (Порядок № 228).
8.26. Пунктом 5 Порядку № 228 визначено, що установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду.
8.27. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання, витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.
8.28. За змістом пункту 43 Порядку № 228, розпорядники мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.
8.29. Згідно з нормами статті 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до ч. 6 цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.
8.30. Враховуючи наведене, підстави та предмет позов органу прокуратури, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про правомірність звернення Рівненської окружної прокуратури до суду з даною позовною заявою в інтересах держави в особі держави в особі: Рівненської обласної ради, Західного офісу Держаудитслужби 
8.31. Як уже зазначалося, частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
8.32. Статтею статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).
8.32.1. При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.
8.33. Нормами Господарського процесуального кодексу України встановлений обов`язок для особи, яка звернулась до суду доказування і подання доказів та визначені критерії належності та допустимості доказів.
8.34. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
8.35. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
8.36. Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
8.37. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
8.38. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
8.39. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
8.40. Правовідносини, між сторонами у даній справі виникли з Договору на постачання природного газу № 41АВ337-508-21 від 29.01.2021 та Додаткових угод до нього.
8.41. Разом з тим, враховуючи доводи та обґрунтування апеляційної скарги, її вимоги щодо скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення з відповідач 1 на користь Рівненської обласної ради 118 454,44 грн, суд апеляційної інстанції виходячи з положень статті 269 ГПК України у даному випадку не обмежується доводами та вимогами апеляційної скарги.
8.42 Відтак, перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції і в частині заявлених прокурором позовних вимог щодо визнання недійсними Додаткових угод до Договору на постачання природного газу № 41АВ337-508-21 від 29.01.2021, укладеного між Комунальним підприємством "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ":
8.43. Згідно статі 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
8.44. Правомірність правочину презюмується.
8.45. Так, Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
8.46. Виходячи зі змісту статей 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Конституції та законам України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України,
8.47.Частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України визначено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. а також моральним засадам суспільства. До того ж, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.
8.48. Таким чином, вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки це не буде спростовано, зокрема на підставі судового рішення.
8.49. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтею 208 ГК України.
8.50. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина 1 статті 215 ЦК України).
8.51. Частиною 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
8.52. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
8.53. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина 1 статті 216 ЦК України).
8.54. Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього урегульовані статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", частиною 1 якої визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
8.54.1. Згідно 4 статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі", відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
8.54.2. Договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару (пункт 6 частина 1 статті 1 вказаного Закону).
8.55. Згідно частин 1-3 статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
8.56. Частина 2 статті 189 ГК України визначає, що ціна є істотною умовою господарського договору.
8.57. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом частина 1 статті 651 ЦК України).
8.58. Відповідно до частини 1 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
8.59. Частинами 3, 4 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
8.60. У частині 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
8.61. За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі"). 
8.62. Однак, зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.
8.63. Апеляційним судом встановлено, що у спірних правовідносинах Договір на постачання природного газу № 41АВ337-508-21 від 29.01.2021 та Додаткові угоди до нього були укладені у період дії положень частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" у двох редакціях: 1) Закону №114-ІХ (Договір на постачання природного газу та Додаткові угоди до нього №1, 2, 3, 4, 5) та 2) Закону №1530-ІХ (Додаткові угоди до Договору №6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18)
8.63.1. Від так застосовується чинне законодавство на момент виникнення укладення оспорюваних Додаткових угод.
8.64. За пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції Закону №114-ІХ, чинній на момент укладення Договору постачання природного газу та оспорюваних Додаткових угод №1-5 до набрання чинності змін 26.06.2021,внесених згідно Закону від 03.06.2021) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
8.65. Суд апеляційної інстанції під час розгляду справ/апеляційних скарг в силу вимог частини 4 статті 236 ГПК України застосовує норми матеріального, процесуального права та правові висновки викладені у постановах Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду (правові позиції, усталена судова практика).
8.66. Великою Палатою Верховного Суду у справі №922/2321/22 вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції Закону №114-ІХ) збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.
8.66.1. У пунктах 88-90 постанови від 24.01.2024 Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі виснувала, що "ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі".
8.67. Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2024 у справі №922/433/22, від 01.10.2024 у справі №918/779/23, від 06.02.2025 у справі №910/5182/24, від 18.02.2025 у справі №925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
8.68. Отже, згідно з положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції Закону №114-ІХ) зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов:
- збільшення ціни за одиницю товару до 10 %;
- збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку;
- така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
- така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;
- обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
8.68.1. До того ж застосована законодавцем при формулюванні цієї норми конструкція "не частіше ніж один раз на 90 днів" фактично надає можливість вносити зміни до ціни товару неодноразово, але лише в межах дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 %.
8.68.2. Законом №1530-ІХ внесено зміни до Закону України "Про публічні закупівлі" та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції:
"Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".
8.68.3. Внесеними Законом №1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" слова "підписання договору про закупівлю" замінені словами "підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом "природного". Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10 % залишилося незмінним і застосовується й надалі.
8.68.4. Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" у редакції Закону №114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону №1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. 
8.68.5. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.
8.68.6. Зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", внесені Законом №1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.
8.68.7. Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" як у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом №1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
8.68.8. Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" у редакції Закону №1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10 %. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % ціни, встановленої в договорі закупівлі.
8.68.9. Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" унормовано на рівні не більше 10 %.
8.68.10. До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
8.69. Враховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі 920/19/24 (до розгляду якої зупинялося провадження у даній справі, що розглядається №918/1202/24) не вбачала підстав для відступу від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.
8.69.1. У постанові зазначено (пункти 194-195): "Велика Палата Верховного Суду враховує, що обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є, зокрема: зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення ЄСПЛ, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань тощо.
8.69.2. Водночас з часу формування правового висновку у справі № 922/2321/22, від якого пропонує відступити Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, минув лише один рік. Відповідно ні суспільні відносини, ні їх правове регулювання в державі не змінилися. Жодних свідчень того, що рішення Великої Палати призвело до вад правозастосування, які б зумовлювали потребу відступити від сформульованого Великою Палатою Верховного Суду висновку, немає".
8.69.3. Так, у пунктах 205-207 постанови у справі №920/19/24 від 21.11.2025 Великою Палатою Верховного Суду зроблено наступні висновки щодо застосування норм матеріального права (пункт 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі"):
- зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, в тому числі і у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
- зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", внесені Законом №1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
- виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
8.70. В даному випадку слід звернути увагу, що на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.
8.71. Разом з тим, , виключно коливання цін на ринку не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару. Постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним, має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
8.72. Системний аналіз положень ст. 652 ЦК України у поєднанні з положеннями ст. 651 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проєкту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
8.73. Закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобіганням ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.
8.74. Передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про публічні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.
8.75. Таким чином, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.
8.76. Існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.
8.77. Пунктом 3.2 Договору передбачено, що ціна 1 тис. куб. метрів газу без урахування податку на додану вартість становить 7 363 грн. 42 коп., крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 136,576 гривень. Ціна 1 тис. куб. метрів природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 7 500,00 гривень. Податок на додану вартість становить 1 500,00 гривень. Всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 9 000,00 гривень.
8.77.1. Також, сторони в пункті 3.2. Договору на постачання природного газу № 41АВ337-508-21 від 29.01.2021, передбачили, що ціна зазначена у вказаному пункті може змінюватись протягом дії договору, зокрема, п.2. ч. 5 ст. 41 ЗУ "Про публічні закупівлі" Збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
8.78. Згідно зі статтями 42, 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.
8.79. Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
8.80. Підписавши Договір на постачання природного газу № 41АВ337-508-21 від 29.01.2021 відповідач 1 взяв на себе зобов`язання щодо його виконання на передбачених умовах цього договору, у тому числі в частині здійснення постачання газу за цінами, визначеними у договорі.
8.81. При цьому, будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
8.82. З іншого боку, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2021 у справі №927/550/20).
8.83. Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання.
8.84. Разом з тим, у даному випадку, господарськими судами, враховується, що у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18).
8.84.1. Висновки Рівненської торгово-промислової палати можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку, але вказані довідки не відповідають вищезазначеним вимогам та не містять точної інформації про коливання цін на природний газ станом на момент підписання спірних додаткових угод. 
8.84.2. Господарські суди зазначають, що листи Рівненської торгово-промислової палати не є належними доказами на підтвердження коливання ціни на природний газ, оскільки, зазначені документи лише констатують рівень загальних ринкових цін на газ на певну дату та не доводять їх коливання.
8.85. Одночасно постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (правова позиція викладена Верховним Судому складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.01.2021 справі № 927/491/19).
8.86. Оскільки, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" при укладенні Додаткових угод №1-18 до Договору від 29.01.2021 змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, апеляційний господарський суд погоджується з судом першої інстанції, що вказана спірні Додаткові угоди суперечить частині 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
8.86.1. Сторонами, всупереч інтересам держави, без будь-яких належних на те правових підстав, в порушення норм законодавства та положень укладеного договору, укладено спірні Додаткові угоди №1-18, якими збільшено ціну за одиницю товару, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації.
8.87. Такі дії нівелюють інститут публічних закупівель, як засіб забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у цій сфері, запобігання проявам корупції та розвитку добросовісної конкуренції.
8.88. Верховний Суд, розглядаючи подібні спори (постанова від 28.09.2023 у справі №927/56/23), зазначає про те, що право сторін договору на внесення змін до нього не може відбуватися з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, відповідно, свобода договору не може превалювати над дотримання вимог закону.
8.88.1. В даному випадку, підтверджується, що збільшення ціни природного газу у Додаткових угодах по відношенню до погодженої у договорі ціни здійснено з порушенням ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема пунктом 2 частини 5 статті 41 цього Закону, яким встановлена не лише вимога пропорційного збільшення ціни за одиницю товару по відношенню до збільшення ціни товару на ринку, а й 10-відсоткове обмеження такого збільшення.
8.88.2. З аналізу додаткових угод слідує, що динаміка зміни ціни за договором у відсотковому значенні становила на 318 %.
8.88.3. При цьому слід зазначити, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку природного газу, враховуючи діяльність відповідача 1, на момент підписання основного договору відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на природний газ, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до договору.
8.89. За частиною 1 статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.
8.90. Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі №915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі".
8.91. Під час розгляду господарськими судами даного спору сторонами не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов Договору на постачання природного газу після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі. 
8.92. Таким чином, зміна ціни згідно з оспорюваними Додатковими угодами №1-18 до Договору № 41АВ337-508-21 на постачання природного газу від 29 січня 2021 року є безпідставною, суперечить принципам максимальної економії та ефективності, встановлених статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі", від так наявні підстави для визнання оспорюваних додаткових угод недійсними відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України.
8.93. Рішення суду першої інстанції в частині є законним та правомірним.
8.94. Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" необґрунтовано, без надання належних доказів, у супереч вимог статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" збільшено ціну товару шляхом укладення Додаткових угод № 1-18.
8.95. Згідно частини статті 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
8.96. Щодо заявленої прокурором вимоги про стягнення з відповідача 1 коштів у розмірі 118 454,44 грн. 
8.97. За частиною 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
8.98. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
8.99. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
8.100. За умовами пункту 3.2. Договору № 41АВ337-508-21 на постачання природного газу від 29 січня 2021 року, ціна за 1 тис. куб. метрів природного газу становить 7 363,42 грн.
8.101. Згідно з актами приймання-передачі за січень 2021 року жовтень 2021 року відповідач - 1 поставив природний газ загальним обсягом 35782,44 куб.м на загальну суму 440 496 грн. 40 коп., які повністю оплачені Комунальним підприємством "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради.
8.102. Сторонами підписано 18 Додаткових угод, якими змінено ціну природного газу в бік збільшення до 362 680 грн. 97 коп. з ПДВ за 1 тис. куб. м., що становить 318 % від початкової ціни товару, визначеної сторонами при укладенні договору на постачання природного газу.
8.103. Враховуючи, що оспорювані Додаткові угоди до Договору № 41АВ337-508-21 на постачання природного газу від 29.01.2021 визнані недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між сторонами щодо визначення ціни товару, поставленого за вказаним Договором, визначаються відповідно до умов укладеного договору, зокрема, пунктом 3.2. згідно з якого ціна за одиницю природного газу складає 9 000,00 грн. за 1 тис. куб з ПДВ.
8.104. Господарськими судами встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" поставлено Комунальному підприємству "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради природний газ загальним обсягом 35782,44 куб.м на загальну суму 440 496, 40 грн., тоді як Комунальне підприємство "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради за умовами Договору № 41АВ337-508-21 на постачання природного газу від 29.01.2021 повинно було сплатити за поставлений природний газ загальним обсягом 35 782,44 куб.м кошти в розмірі 322 041 грн. 96 коп. з ПДВ (35 782,44 куб.м х 9 000,00 = 322 041, 96грн).
8.105. Оскільки сплачені на користь відповідача 1 кошти за поставлений газ у розмірі 118 454, 44грн є такими, що були безпідставно одержані ним, підстава їх набуття відпала, а тому останній зобов`язаний їх повернути, що відповідає нормам статей 216, 1212 ЦК України.
8.105.1. Доказів повернення вказаних коштів матеріали даної справи не містять.
8.106. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25.04.2023 у справі №914/127/20 зазначив, що "системний аналіз положень статей 11, 177, 202, 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Виключенням є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку з зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов".
8.107. Враховуючи, що позовні вимоги про визнання недійсними Додаткових угод задоволені відповідно в даному випадку застосовуються приписи статті 1212 ЦК України.
8.108. Позовні вимоги в цій частині - повернення отриманих коштів за недійсним правочином, також підлягають до задоволення.
8.109. Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Рівненської обласної ради, Західного офісу Держаудитслужби про визнання недійсними додаткових угод та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ", Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради стягнення коштів 118 454, 44грн - є обґрунтованим та правомірним.
8.110. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
8.111. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
8.112. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
8.113. Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
8.114. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).
8.115. Згідно статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
8.116. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
8.117. Скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень
8.118. Рішення Господарського суду Рівненської області ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
8.119. З урахуванням наведеного, усі зазначені доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 у даній справі не спростовують висновку суду першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення та не можуть бути підставою для його скасування або зміни, зокрема, в оскаржуваній частині – щодо стягнення з апелянта коштів, в силу правових наслідків щодо визнання правочинів недійсними.
8.120. Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" має повернути грошові кошти у заявленому розмірі, оскільки Додаткові угоди до Договору № 41АВ337-508-21 на постачання природного газу від 29.01.2021 є недійсними та не породжують правових наслідків (вказане узгоджується з пунктами 71, 72, 82 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 та пунктом 181 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24).
8.121. Щодо доводів апелянта про помилковість визначеного прокурором складу та процесуального статусу учасників спору у даній справі, зокрема позивачів в інтересах яких останній звернувся до суду з позовом, колегія суддів зазначає наступне.
8.121.1. Враховуючи предмет та підстави позову, обставини даного спору Керівником Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради Західного офісу Держаудитслужби правильно визначено позивачів у цій справі та дотримано процедуру звернення до суду в їх інтересах, визначену статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" та статтею 53 ГПК України
8.121.2. Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель. Рівненська обласна рада відноситься до органу державної влади, в інтересах якого прокурор має право звертатися до суду. 
8.121.3. Прокурор у даній справі підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та цілком правильно визначив позивачів за пред`явленим ним до суду позовом, оскільки обласна рада є розпорядником бюджетних коштів, юридичною особою, яка може від свого імені придбати майнові права й нести обов`язки та здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок бюджетних коштів згідно із законодавством України. 
8.121.4. При цьому, слід зазначити, що відповідно до статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так й іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. У такому разі двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами.
8.121.5. Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неналежного суб`єктного складу позивачів у даній справі.
8.122. За таких обставин, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 у справі №918/1202/24, зокрема, і в оскаржуваній частині - без змін.
9. Повноваження суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування зміни рішення в оскаржуваній частині.
9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
10. Розподіл судових витрат.
10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 у справі №918/1202/24 в частині стягнення коштів, апелянт сплатив судовий збір у розмірі 3633,60 гривень, згідно платіжного доручення №289 від 06.05.2025 про сплату судового збору.
10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .
10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" від 05.05.25р. залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Рівненської області від 15 квітня 2025 року у справі №918/1202/24 (в оскаржуваній частині) залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №918/1202/24 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повна постанова складена та підписана 16.02.2026 (у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді з 26.01.2026 по 18.02.2026).  

Головуючий суддя Юрчук М.І. 

Суддя   Тимошенко О.М. 

Суддя   Миханюк М.В.